Справа № 128/237/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

01.03.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Саєнко О.Б., при секретарі Ільченко Ю.В., без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області цивільну справу за позовною заявою Заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави Вінницької обласної ради в особі Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,-

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2016 року позивач прокурор Вінницького району в інтересах держави Вінницької обласної ради в особі Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області, провадження № 1-кп/127/533/15 у справі №127/3620/15-к від 01.04.2015 року відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, тобто умисному заподіянні тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя , закрито на підставі п.7 ч.1, ч.6 ст. 284 КПК України.

Вказує, але на даний час відповідач не відшкодував витрати на стаціонарне лікування потерпілого, так як під час розгляду Вінницьким міським судом провадження №127/3620/15-к встановлено, що 08 січня 2015 року приблизно о 20:05 год. біля підїзду будинку № 162 по вул. Київській, ОСОБА_1 під час суперечки з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка виникла у звязку з неприязними відносинами, стоячи навпроти нього, умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в область підборіддя, від чого ОСОБА_2 відчув різку біль та зробив декілька кроків назад. В подальшому ОСОБА_2 звернувся за медичною допомогою до Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні, куди був госпіталізований з діагнозом відкритий перелом нижньої щелепи справа без зміщення. Згідно висновку експерта ВОБ СМЕ № 180 від 10.02.2015 року у потерпілого ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа без зміщення з наявністю рани слизової оболонки.

У результаті отриманих тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_2 7 днів з 12.01.2015 року по 19.01.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні корекції вад розвитку Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні, на його лікування було затрачено закладом охорони здоров'я 2 152 грн. 64 коп., в тому числі- лікування 160 грн. 37 коп..

У судове засідання представник позивач прокурор прокуратури Вінницького району - ОСОБА_3 не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник особи, в інтересах якої заявлено позов - Вінницької обласної ради в особі Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 також в судове засіданні не зявився, надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності незявившихся осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтованій та такий, що підлягає до задоволення з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_1, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000159, за обвинуваченням його у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та закрито на підставі п.7 ч.1, ч.6 ст. 284 КПК України, звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності оскільки потерпілий відмовився від обвинувачення у формі приватного обвинувачення під час судового провадження (а.с. 14-16).

Як вбачається із довідки Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні № 02/35 від 13.01.2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, знаходився на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні, у хірургічному відділенні корекції вад розвитку (7 ліжко - днів) з 12.01.2015 року по 19.01.2015 року. Вартість перебування одного ліжка-дня у хірургічному відділенні корекції вад розвитку становить: 307 грн. 52 коп., в тому числі лікування 22 грн. 91 коп., на його лікування було затрачено закладом охорони здоров'я 2 152 грн. 64 коп., в тому числі лікування 160 грн. 37 коп. Крім того, станом на 11.01.2016 року лікарні не відшкодовано вартість лікування та перебування хворого ОСОБА_2 (а.с. 13).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Судом встановлено, що зазначені вище витрати закладу охорони здоров'я відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані.

У п.7 Постанови № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», Пленум Верховного Суду України надав судам роз'яснення, що відповідно до частини четвертої, статті 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України.

Суд вважає встановленими обставини справи, викладені в ухвалі суду від 01 квітня 2014 року, якою винуватість ОСОБА_1 Дані обставини самим ОСОБА_1 не заперечувались і не оскаржувались, а ухвала суду, відповідно, набула законної сили.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня понесла витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, між діями ОСОБА_1 та цими витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено ухвалою суду, яка набула законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь Вінницької обласної ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 2 152 (дві тисячі сто пятдесят дві) гривні 64 копійки.

В силу ст.88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Керуючись ст.1206 ЦК України, ст. ст. 10, 11,61, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави Вінницької обласної ради в особі Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, картка платника податків- НОМЕР_1 , на користь Вінницької обласної ради в рахунок відшкодування витрат Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні витрат на стаціонарне лікування особи потерпілого від злочину в сумі 2 152 (дві тисячі сто пятдесят дві) гривні 64 копійки (банк отримувача ГУ ДКСУ у Вінницькій області, код банку 902015, рах. № 1064).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: