Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2016 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями,

встановив:

В вересні 2015 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом в якому просив стягнути з Державного казначейства України шляхом списання коштів з рахунку державного бюджету на його користь 500000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. В подальшому позивач уточнив вимоги, просив стягнути заявлену суму коштів з держави Україна шляхом списання коштів з Державного бюджету України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.07.2010 року його було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. 02.07.2010 року звільнено з-під варти, оскільки подання слідчого на тримання під вартою не було погоджено прокурором.

Оскільки у справі були відсутні докази винуватості позивача, слідство використало показання свідка, який був наркотично залежним, неодноразово судимим, та постійно перебував в полі зору правоохоронних органів та використовувався останніми, як постійний понятий. На протязі 2010-2013 років кримінальна справа відносно позивача неодноразово розглядалася судами. 11.11.2013 року постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя справу було повернуто прокуророві для організації додаткового розслідування. З моменту повернення і до 2015 року ніяких слідчих дій не проводилося. А 30.05.2015 року кримінальне провадження постановою слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області було закрито у зв'язку з відсутністю в діях складу злочину.

Таким чином, позивач вважає, що безпідставно знаходився під слідством та судом 58 місяців, причому тривалість слідства була обумовлена не його поведінкою, а намаганнями сфабрикувати кримінальну справу.

З посиланням на нормативні акти вважає, що має право на відшкодування шкоди, що завдана йому діями правоохоронного органу, якими обмеженого його права, як громадянина та призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків, завдали моральних втрат. Розмір відшкодування оцінює в 500000 грн., що в еквіваленті складає 23000 доларів США з урахуванням 400 доларів за місяць перебування під слідством, що на його думку є адекватною сумою в порівняння з сумами, які зазвичай стягуються Європейським судом з прав людини.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі з вказаних підстав.

Представники відповідача позов заперечили, зазначили на відсутності підстав для його задоволення, оскільки позивачем не доведено факту завдання правоохоронними органами моральної шкоди, її розмір позивачем необґрунтований, відомості про визнання дій правоохоронних органів незаконними відсутні. Клопотали в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи з зазначених відповідачем підстав просив в задоволенні позову відмовити.

Прокурор Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, як представник інтересів Держави, не ставлячи під сумнів тих обставини, відповідно до яких позивач має право на відшкодування шкоди, не погодився з її розміром, оскільки розмір обґрунтований лише тривалістю слідства.

Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, 01.07.2010 року ОСОБА_3 було затримано в порядку ст.115 КПК України (1960 року) за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. В цей же день позивача було допитано в якості підозрюваного, 02.07.2010 року винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого.

26.08.2010 року прокурором у вправі погоджений обвинувальний висновок.

11.11.2013 року постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні ними злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України у звязку неповнотою досудового розслідування повернуто прокурору.

10.12.2013 року відомості по матеріалах кримінальної справи були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00004907.

30.05.2015 року кримінальне провадження №00004907 постановою слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області було закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

За змістом ст.15, п.9 ч.2 ст.16, ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі шляхом відшкодування моральної шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладання адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього(досудового) слідства, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст.1 Закону України №266/94-ВР від 01.12.1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (надалі - «Закон»), підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладання арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у ч.1 цієї статті, шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону, у наведених у ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, моральна шкода, а згідно до п.п.1, 2 ст.2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду, закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачено у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, 01.07.2010 року останнього було затримано та допитано в якості підозрюваного.

30.05.2015 року кримінальне провадження відносно обвинуваченого закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення

Таким чином, ОСОБА_3 з 01.07.2010 року по 30.05.2015 року перебував під слідством, з вересня 2010 року 11.11.2013 року кримінальна справа відносно його розглядалася судом. Строк обмеження прав ОСОБА_3 у звязку з притягненням його до кримінальної відповідальності склав 58 місяців.

За вказаних обставин позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.4 Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до ст.13 Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством і судом провадиться виходячи із розміру не менше мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом.

Згідно розяснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.2005 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Статтею 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року №928-VIIІ встановлений розмір мінімальної заробітної плати на період з 1 січня по 30 квітня 2016 року в сумі 1378 грн.

Вирішуючи питання заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає доведеним, що внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, позивач зазнав втрат здоров'я, зазнав душевних страждань, стресу, моральних переживань, витратив свої зусилля, кошти та час на вирішення ситуації, що склалася.

Завдана позивачу моральна шкода підлягає компенсації, проте не в заявленому розмірі, оскільки розмір шкоди позивачем не обґрунтований. При визначенні розміру слід керуватися мінімальним розміром гарантованим законом. Позовні вимоги з зазначених підстав підлягають частковому задоволенню.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає компенсації ОСОБА_3, суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на характер та обсяг страждань, яких завдано позивачу внаслідок безпрецедентної тривалості досудового розслідування, вимушених змін у житті та стосунках, необхідності витрати зусиль та часу для відновлення попереднього стану, заподіяними позивачу внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, вважає за необхідне визначити її розмір в 79 924 грн., обрахований шляхом перемноження 58 місяців, що минули з моменту затримання та допиту позивача у кримінальній справі, як обвинуваченого і до закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю в його діях складу злочину на розмір мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи.

Суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі, доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Розглянувши дану цивільну справу за участю усіх зацікавлених осіб, у рамках заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності і справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користь ОСОБА_3 79 924 (сімдесят девять тисяч девятсот двадцять чотири) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Ю.Бойко