АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Рубан С.М.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року позивач звернувся із позовом до відповідача, на обґрунтування якого зазначив, що 29 січня 2014 року сторони уклали договір № 046 075902 555 добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля «Toyota Avensis 1.8», р/н НОМЕР_1.

28 жовтня 2014 року застрахований автомобіль було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розмір матеріальної шкоди склав 112676.58 грн..

Відповідач зобов'язань за договором страхування не виконав та відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Тому позивач посилаючись на ст.ст. 979, 991 ЦК України, просив стягнути на свою користь із відповідача 112676.58 грн. страхового відшкодування, 2000 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди, 1126.76 грн. судового збору.(а.с. 1-5)

Відповідач проти заявлених вимог заперечував, посилався на пункт 16.1.4 частини 2 Договору, який передбачає відмову у виплаті страхового відшкодування у разі подання Страхувальником/Вигодонабувачем свідомо неправдивих відомостей про обставини настання страхового випадку, у т.ч. надання відомостей про пошкодження, що відбулись в різний час і за різних обставин, як про один страховий випадок.(а.с. 37-38)

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення страхового відшкодування, відшкодування моральної шкоди відмовлено. (а.с.105-110)

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. На обґрунтування скарги посилався на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначив, що рішення суду суперечить вимогам законодавства, які викладені на обґрунтування заявленого позову. (а.с.112-114)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав скаргу і просив її задовольнити, представник відповідача - ГорбачІ.В. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. (а.с.131-134) Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до вимог ст. 988, 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Судом встановлено, що 29 січня 2014 року сторони уклали договір № 046 075902 555 з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 29 квітня 2014 року та Додаткової угоди ДС № 3 від 04 вересня 2014 року добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля «Toyota Avensis 1.8», р/н НОМЕР_1, страхова сума - 180 000 грн., визначена безумовна франшиза. (а.с.9-18)

За положеннями пункту 16.1.4 частини 2 Договору, передбачено відмову у виплаті страхового відшкодування у разі подання Страхувальником/Вигодонабувачем свідомо неправдивих відомостей про обставини настання страхового випадку, у т.ч. надання відомостей про пошкодження, що відбулись в різний час і за різних обставин, як про один страховий випадок. (а.с.14)

28 жовтня 2014 року о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Toyota Avensis 1.8», р/н НОМЕР_1, на перехресті вул.. Черкаської - вул.. Магістральної в м. Києві, порушив п.п. 12.1, 12.3, 13.3 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість руху та не впоравшись з керуванням автомобіля, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду (бетонний блок), що спричинило пошкодження транспортного засобу. Вказані обставини ОСОБА_1 визнав і такі встановлені за його поясненнями постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2014 року.(а.с. 62)

Застрахований автомобіль було пошкоджено та у цей же день позивач подав до страхової компанії належно оформлену заяву.(а.с. 8, 19-22, 47-49)

За актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 03 листопада 2014 року, рахунком-фактурою від 27 березня 2015 року розмір матеріальної шкоди склав 112676.58 грн. (а.с.23-25)

За висновком фахівця ФОП ОСОБА_4 від 09 січня 2015 року, складеним на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», фахівець дійшов висновку, що механізм утворення частини зовнішніх слідів та пошкоджень автомобіля відповідає обставинам дорожньо-транспортної пригоди від 28 жовтня 2014 року, викладеним водієм ОСОБА_1 в своїх поясненнях до СК «Альфа Страхування», а тому вказані пояснення прийняті фахівцем, з технічної точки зору, як спроможні. Пошкодження корпусу блоку ABS на автомобілі Toyota Avensis 1.8», р/н НОМЕР_1 не могли виникнути під час дорожньо-транспортної пригоди від 28 жовтня 2014 року, механізм їх виникнення міг утворитись від контакту з інструментами під час виконання робіт по обслуговуванню або ремонту даного транспортного засобу. Фахівець ФОП ОСОБА_4 має повну вищу технічну освіту за спеціальністю «Організація дорожнього руху», фахову підготовку судового експерта за спеціальністю: «Дослідження обставин дорожньо-транспортних пригод», «Дослідження технічного стану транспортних засобів», «Транспортно-трасологічна експертиза», ним оглядався вищевказаний автомобіль і досліджувався механізм виникнення і розміру пошкоджень із застосування фотофіксації таких.(а.с. 39-46, 65-67)

11 листопада 2014 року відповідач повідомив позивача про продовження строку прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до 60-ти робочих днів, а листом від 16 січня 2015 року повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування з підстав п. 16.1.4 частини 2 вищевказаного Договору.(а.с. 26-27, 53-54)

При цьому за клопотанням представника позивача судом першої інстанції була призначена судова експертиза, остання не була проведена з причин несплати вартості її проведення особою, яка заявила клопотання.(а.с. 73, 76-78, 80-84)

На виконання положень частини 4 ст. 10 ЦПК України, колегія суддів роз'яснила особам, які беруть участь у справі право заявити проведення комплексної судової автотехнічної та авто товарознавчої експертизи, проте такого заявлено не було про що свідчить журнал та звукозапис судового засідання. З власної ініціативи колегія суддів не має права призначати таку експертизу.

Зважаючи на положення ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на положення ч. 1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вирішила справу на підставі наявних у ній доказів та відхилила заперечення позивача проти висновку фахівця ФОП ОСОБА_4, у т.ч., що фахівець ФОП ОСОБА_4 на час складення висновку не підтвердив кваліфікацію судового експерта. Прицьому вищезазначений висновок складений ФОП ОСОБА_4 як фахівцем. (а.с.55)

Встановивши факт надання ОСОБА_1 відомостей про пошкодження належного йому автомобіля, що відбулись в різний час і за різних обставин, як про один страховий випадок, що з огляду на положення п. 16.1.4 частини 2 вищевказаного Договору страхування є підставою відмови у виплаті страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення із відповідача страхового відшкодування. З цих же підстав не підлягають задоволенню і похідні вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для скасування судового рішення, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

С.М.Рубан

Справа № 22-ц/796/8776/2016

Унікальний номер 756/5968/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Шумейко О.І.

Доповідач Левенець Б.Б.