АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Лознян О.С.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» - Коршуна Олександра Анатолійовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року представник ТОВ «Рада» Шишова Ю.С. звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, а саме: 1 124,63 грн. - основний борг; 185,93 грн. - інфляційна складова боргу; 11,83 грн. - 3% річних; 1 001, 59 грн. - пеня; судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1. Позивач, ТОВ «Рада», є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує зазначений будинок. Відповідач 25.03.2005 року уклала з ТОВ «Рада» договір про управління будинком, надання послуг та участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території.

Відповідно до п.2.2.4. відповідач взяла на себе зобов'язання сплачувати вартість отриманих житлово-комунальних послуг на рахунок ТОВ «Рада», разом з тим, умови вказаного договору не виконувала, що призвело до виникнення у ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.01.2016 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ТОВ «Рада» - Коршун О.А. подав апеляційну скаргу та просив суд апеляційної інстанції рішення Дарницького районного суду м. Києва скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування всіх фактичних обставин справи.

Унікальний номер справи: 753/7477/15
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4344/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 25.03.2005 року вона та ТОВ «Рада» уклали договір про управління будинком, надання послуг та участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території строком на 5 років. Відповідно до п. 4 1. Договору, в разі відсутності за місяць до закінчення строку договору заяви будь-якої із сторін про його припинення або зміну умов, договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах.

Відповідно до п.2.2.4. вказаного договору, обов'язком власника квартири є до 1 числа наступного місяця сплачувати на рахунок ТОВ «Рада» платежі, передбачені договором, в розмірах і порядку, визначених чинним законодавством та розрахунком, який є невід'ємною частиною договору.

В матеріалах справи також міститься копія розрахунку щомісячної плати за утримання житла та надані послуги, що підписаний відповідачем.

Судом було встановлено, що ТОВ «Рада» не є балансоутримувачем та управителем будинку АДРЕСА_1 а лише здійснює його обслуговування на підставі договорів між власниками квартир та нежитлових приміщень.

Відповідно до листа Департаменту житлово-комунальної інфраструктури КМДА від 10.02.2015 року, балансоутримувача житлового будинку АДРЕСА_1 мають визначати співвласники вказаного будинку, оскільки відповідно до роз'яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.01.2012 року №7/10-1315, при прийняття новозбудованих житлових будинків в експлуатацію, в разі, якщо вони побудовані за кошти інвесторів та не належать до комунальної власності, окремого рішення міської ради щодо призначення балансоутримувачів цих будинків не потрібно.

Відповідно до акту приймання-передачі від 27.09.2014 року житловий будинок АДРЕСА_1 було прийнято на баланс ОСББ «13-й квартал».

13.01.2006 року Дарницькою районною у м. Києві державної адміністрацією було видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ОСББ «13-й квартал», номер запису про державну реєстрацію 1 005450.

Відповідно до протоколу №2/2014 загальних зборів ОСББ «13-й квартал» від 16.10.2014 року, було ухвалено вважати усі договори, угоди та інші договірні зобов'язання між власниками квартир будинку № 13 та ТОВ «Радою» такими, що втратили чинність. Кожен власник квартири зобов'язався від свого імені розірвати з ТОВ «Рада» договір про участь у витратах з утримання будинку та прибудинкової території.

Також було уповноважено правління ОСББ «13-й квартал» заключити договори з ПАТ «Київенерго» та ВАТ АТ «Київводоканал».

В подальшому дані договори були укладені ОСББ «13-й квартал», що підтверджується їх копіями, які наявні в матеріалах справи (а.с.100-105, 114).

28.11.2014 року ОСОБА_2 звернулася до Генерального директора ТОВ «Рада» ОСОБА_6 із заявою, в якій просила вважати договір про участь у витратах з утримання будинку та прибудинкової території, укладений між нею та ТОВ «Рада», таким, що втратив чинність з 01.11.2014 року відповідно до ч. 6 ст. 26 та прикінцевих положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Стороною позивача не заперечувалося, що за листопад та грудень 2014 року ТОВ «Рада» надавалися частково житлово-комунальні послуги. Разом з тим, суду не були надані докази на підтвердження сплати ОСОБА_2 комунальних послуг за вказаний період на рахунок ТОВ «Рада».

В подальшому ОСОБА_2 здійснювала оплату житлово-комунальних послуг на рахунок ОСББ «13-й квартал», яке забезпечувало їх надання.

Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом.

Пункт 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплює, що споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, причому такому праву відповідає визначений п.5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені у договорі або законі.

А відтак, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність у відповідача заборгованості перед ТОВ «Рада» щодо оплати за житлово-комунальні послуги за листопад та грудень 2014 року у розмірі 646,78 грн., в тому числі інфляційної складової у розмірі 131, 44 грн. та 3% річних у розмірі 8,60 грн., що підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Разом з тим, позивачем не було надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2 за період з січня 2015 року по лютий 2015 року.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити вимоги апеляційної скарги щодо стягнення на користь ТОВ «Рада» з ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги за листопад та грудень 2014 року у розмірі 646,78 грн.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення у справі; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» - КоршунаОлександра Анатолійовича- задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року - скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 646,78 грн., в тому числі інфляційну складову у розмірі 131, 44 грн. та 3% річних у розмірі 8,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: