У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Гвоздика П.О., Мартинюка В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про повернення депозиту за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що він є членом Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра».

08 квітня 2013 року між ним та відповідачем укладено договір № 9018 про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.

На виконання п.2.1.1. Договору він вніс на депозитний рахунок відповідача 5 000 гривень на умовах строковості, зворотності та платності терміном на 13 місяців з процентною ставкою за внеском - 23 %.

Додатковим договором № 1 від 08 травня 2014 року договір від 08 квітня 2013 року було пролонговано до 08 серпня 2014 року та збільшено відсоткову ставку до 25 % річних.

Станом на 08 липня 2014 року загальний розмір вкладу становив 42 200 гривень.

25 грудня 2013 року між сторонами укладено договір № 9480 про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу), згідно умов якого він вніс на депозитний рахунок відповідача 1 000 гривень строком на 13 місяців з процентною ставкою за вкладом - 25 %.

Станом на 28 липня 2014 року загальний розмір вкладу становив 6 764 гривні.

Умовами вищезазначених договорів передбачено, що виплата процентів вкладнику, нарахованих на внесок здійснюється відповідачем щомісячно на вимогу вкладника, що пред'являється в усній або письмовій формі.

Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договорів щодо повернення вкладу та нарахованих відсотків, чим порушуються його права як споживача, просив суд стягнути з відповідача на його користь депозитний вклад за договором № 9018 від 08 квітня 2013 року у розмірі 41 700 гривень та несплачені відсотки у розмірі 231 гривня 23 копійки, пеню у розмірі 447 711 гривень 60 копійок, а всього 489 642 гривні 83 копійки. Стягнути депозитний вклад за договором № 19480 від 25 грудня 2013 року у розмірі 6 764 гривні, несплачені відсотки за вкладом у розмірі 681 гривня 03 копійки та пеню у розмірі 37 056 гривень 18 копійок, а всього 44 501 гривня 21 копійка.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29 жовтня 2015 року, позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» на користь ОСОБА_4 суму внеску (депозиту) і нараховані відсотки на суму депозиту за договорами про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) на депозитний рахунок № 9018 від 08 квітня 2013 року та № 9480 від 25 грудня 2013 року у розмірі 49 376 гривень 26 копійок.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення суми вкладів та нарахованих відсотків, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем порушено умови договорів про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок щодо повернення вкладу на нарахованих відсотків, строк дії яких закінчився, а тому дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про стягнення пені, суди виходили з того, що укладеними між сторонами договорами про залучення строкового внеску ( вкладу) на депозитний рахунок не передбачено нарахування та виплата пені у випадку несвоєчасного виконання грошового зобов'язання.

Поряд з цим, встановивши, що між сторонами виникли правовідносини з приводу грошового зобов'язання, суди дійшли обгрунтованого висновку, що положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки регулюють відповідальність при невиконанні зобов'язань за договорами про виконання робіт (послуг).

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М.Завгородня П.О. Гвоздик В.І. Мартинюк