Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5891/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у м.Полтаві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах.

В своєму позові посилалася на те, що згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 липня 2007 року відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Наведене рішення відповідачем не виконуються, у звязку з чим станом на 01 вересня 2016 року виникла заборгованість по аліментах на утримання дитини в розмірі 27003 грн. 58 коп. Зазначену заборгованість позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. При цьому посилалась на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився.

Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження 1-КЕ №137131, виданого 22 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Полтави, батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.4).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 липня 2007 року відповідач ОСОБА_2 зобовязаний до сплати на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно по 1/4 частині всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.

За вказаним судовим рішенням видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби (а.с.7).

Згідно довідки-розрахунку Київського ВДВС від 12 вересня 2016 року №12/21664, за виконавчим листом №2-4766/10, виданим 20 липня 2010 року Київським районним судом м.Полтави, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, станом на 01 вересня 2016 року сума заборгованості по аліментах становить 27003 грн. 58 коп. (а.с.8).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обовязок відповідача ОСОБА_2 щодо сплати аліментів на користь позивача ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини визначено судовим рішенням, примусове виконання такого судового рішення покладено на органи Державної виконавчої служби, в обовязки яких і входить вжиття заходів для своєчасного та повного його виконання.

Невиконання судового рішення повно та своєчасно не може тягнути за собою наслідків повторного стягнення суми як заборгованості по аліментам в судовому порядку, а повинно здійснюватися органами державної виконавчої служби шляхом вжиття заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Порядок стягнення аліментів передбачений ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», яка зокрема передбачає, що у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Частиною 10 зазначеної статті також передбачено, що за наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

Наявність у ОСОБА_2 заборгованості по аліментах зумовлює його обовязок таку заборгованість погасити.

Законом передбачені інші наслідки наявності заборгованості по аліментах, ніж її стягнення новим судовим рішенням.

Зокрема ст.196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Повторно сума заборгованості стягнута бути не може.

А тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам слід відмовити за безпідставністю.

У звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний термін після його проголошення.

Головуючий О.А.Самсонова

09.12.2016