У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Парінової І.К., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5, на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 13 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні2015 року ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на перехресті вулиць 60 років Жовтня - 40 років Жовтня - Цюрупи у м. Кременчуці Полтавської області, загинув її чоловік та батько малолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_6 Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2015 року водія ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п'ять років з позбавленням права керування транспортним засобом строком на три роки та відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку три роки. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3186180 була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (далі - ПАТ «Страхова група «ТАС»). Згідно полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) страхової компанії становила: за шкоду завдану життю і здоров'ю - 100 000 грн; за шкоду завдану майну - 50 000 грн.

Зазначала, що ПАТ «Страхова група «ТАС» здійснила виплату страхових сум, однак не у повному обсязі.

Уточнивши свої позовні вимоги (а. с. 69-72) ОСОБА_4 просила стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_5: 43 048 грн - на відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого, 14 616 грн - моральної шкоди завданої смертю фізичної особи, 5 000 грн - моральної шкоди; на її користь: 100 000 грн - страхової суми пов'язаної зі смертю ОСОБА_6, 5 000 грн - на відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач ставила питання про відшкодування шкоди ОСОБА_7, але у подальшому ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 жовтня 2015 року її позовні вимоги в частині заявлених вимог до ОСОБА_7 було залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 13 січня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5, відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність і недоведеність заявлених позивачем вимог, оскільки наявні у справі належні і допустимі докази, яким судами у відповідності до ст. 60, 212 ЦПК України надано оцінку, свідчать про те, що відповідач ПАТ «Страхова група «ТАС» повністю виплатив ОСОБА_4 всі суми, які передбачені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3186180, а тому вимоги позивача щодо стягнення сум, зазначених в уточненому позові, є безпідставними.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5, відхилити, рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук І.К. Парінова
О.В. Попович

Колегія суддів: