У Х В А Л А

21 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 11 червня 2014 року відмовлено в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року рішення Бродівського районного суду Львівської області від 11 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, за договором іпотеки від 27 червня 2007 року, укладеним між акціонерним комерційним банком «ТАС - Комерцбанк» та фізичною особою, ОСОБА_4 (іпотекодержателем іпотечного майна є товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року № 2187, посвідченого приватним нотаріусом Мирончик О.В.) на іпотечне майно - житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року залишено без змін.

15 березня 2016 року від ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 24 Закону України «Про іпотеку», статті 513 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Для прикладу наявності зазначених підстав заявниця додає ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2014 року та від 23 липня 2014 року, в яких, на її думку, зазначені норми матеріального права застосовані по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року про перегляд якої подано заяву, суд апеляційної інстанції задовольняючи позов, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції, дійшов висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки з огляду на те, що боржник належним чином не виконував умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором. Крім того, суд зазначав, що іпотекодержателем іпотечного майна є товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року № 2187, що посвідчений приватним нотаріусом Мирончик О.В.

Надані для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2014 року та від 4 червня 2014 року не можуть бути прикладом неоднакового застосування норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направив справи на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, а саме не встановлення судом фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, постановлення судом касаційної інстанції ухвали про скасування рішень судів попередніх інстанцій у зв'язку з тим, що судом не встановлені фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції не означає остаточного вирішення спору в справі й застосування норм матеріального права для вирішення спору по суті, тому відповідні ухвали не можуть бути предметом перегляду Верховним Судом України з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема