АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-3844 Головуючий у 1-й інстанції - Калініченко О.Б.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

СоколовоїВ.В.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на судовий наказ Солом'янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року у справі за заявою Житлово-будівельного кооперативу "Юність-2" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_3,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ЖБК "Юність-2" звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Солом'янський районний суд м. Києва 16 квітня 2015 року видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь Житлово-будівельного кооперативу "Юність-2" заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в сумі 5 380 грн. 25 коп. та 121 грн. 80 коп. судового збору.

20 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, обґрунтовуючи її тим, що між сторонами відсутні договірні стосунки та убачається спір про право.

Ухвалою Солом'янського суду м. Києва від 25 вересня 2015 року заяву про скасування судового наказу залишено без задоволення.

Не погодившись із виданим судовим наказом, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить судовий наказ скасувати (а.с.58-60).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: боржника ОСОБА_3, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, представника ЖБК "Юність-2", ОСОБА_4, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

За правилом п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до роз'яснень п. п. 9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" наявність спору про право (п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

У даному конкретному випадку заявник - ЖБК "Юність-2" надав суду письмові докази, що підтверджують: факт реєстрації ОСОБА_3 в квартирі, за якою існує заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг з 1995 року (а.с.9), факт належності ОСОБА_3 указаної квартири (на підставі свідоцтва про право власності) з 2014 року (а.с.15), факт надання послуг, виставлення рахунків за надані послуги за період з 2012 по 2015 роки та оплати ОСОБА_3 виставлених рахунків у 2014-2015 роках (а.с.40-41).

Ураховуючи наведене, висновки районного суду про наявність правових підстав для видачі судового наказу відповідають обставинам справи та положенням чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами існує спір про право, оскільки боржник заперечує наявність у заявника права вимагати оплату за надані ЖБК "Юність-2" послуги, є надуманими та безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо спливу позовної давності є необґрунтованими, оскільки ЖБК "Юність-2" у березні 2015 року пред'явив вимоги про стягнення заборгованості за період з травня 2012 року по грудень 2014 року. Крім того, ОСОБА_3 частково оплачував заборгованість за житлово-комунальні послуги в 2014 році, що свідчить про визнання ним боргу (а.с.40-41).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального права не надіслано боржнику копію ухвали про прийняття заяви про скасування судового наказу з повідомлення про час і місце її розгляду, не можуть бути прийнятими в якості підстави для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки указане порушення судом процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваної ухвали апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для скасування оскаржуваного судового наказу немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Судовий наказ Солом'янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

В.В. Соколова