УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:Ізмайлової Т. Л. , Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 18 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про відшкодування майнової та моральної шкоди, посилаючись на те, що 05 березня 2013 року близько 17-05 год., керуючи автомобілем марки «Фольксваген Кадді» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Трункіна у м. Луцьку здійснив наїзд на оглядовий колодязь зливної каналізації, який був розташований на проїзній частині, в результаті чого його автомобіль отримав механічне пошкодження, тому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 36 599,00 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 18 травня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить зазначені рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що КП «Луцькспецкомунсервіс» повинно відповідати за шкоду завдану позивачу, оскільки зливний колодязь по вул. Трункіна у м. Луцьк не перебуває на його утриманні та обслуговуванні.

Повністю з такими висновками суду погодитись не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05 березня 2013 року близько 17-05 год. по вул. Трункіна у м. Луцьку, був пошкоджений автомобіль марки «Фольксваген Кадді», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5 Пошкодження виникло, у зв'язку з наїздом транспортного засобу на оглядовий колодязь зливної каналізації, який був розташований на проїзній частині дороги. Вказане підтверджується довідкою, виданою інспектором з дізнання ВДАІ Луцького міського відділу та схемою пригоди від 05 березня 2013 року.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 31 жовтня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Фольксваген Кадді», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05 березня 2013 року, станом на 06 березня 2013 року складає 18 898,03 грн, а вартість матеріального збитку - 15 517,82 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач пред'явив вказаний позов до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс».

Відповідно до рішення Луцької міської ради від 28 лютого 2007 року № 11/17 про поповнення статутного фонду Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс», акту приймання-передачі основних засобів від 20 березня 2017 року, оглядовий колодязь зливної каналізації по вул. Трункіна у м. Луцьку поблизу будинку № 1, на баланс Луцького спеціального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» не передавався.

Для з'ясування питання, у кого на балансі перебуває оглядовий колодязь зливної каналізації по вул. Трункіна у м. Луцьку поблизу будинку № 1, позивач звернувся до суду, відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, із заявою про забезпечення доказів, в якій просив витребувати в: Управлінні житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, ТОВ «Східноєвропейська теплоелектрогенеруюча компанія», КП «Луцькводоканал» відомості, у кого з вказаних підприємств на утриманні та обслуговуванні знаходиться оглядовий колодязь зливної каналізації по вул. Трункіна у м. Луцьку поблизу будинку № 1.

Крім того, позивач звертався до суду з клопотанням про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів: Управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, ТОВ «Східноєвропейська теплоелектрогенеруюча компанія», КП «Луцькводоканал», Державного комунального підприємства «Луцьктепло».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2015 року в задоволенні заявлених клопотань було відмовлено.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачем не надано доказів того, що КП «Луцькспецкомунсервіс» повинно відповідати за шкоду завдану позивачу, так як зливний колодязь по вул. Трункіна у м. Луцьк не перебуває на його утриманні та обслуговуванні, суд першої інстанції, на порушення вимог ст. 10 ЦПК України, відмовив у задоволенні клопотання позивача про забезпечення доказів та залучення до участі у справі в якості співвідповідачів, у зв'язку з чим не з`ясував фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме, у якого підприємства перебуває на балансі оглядовий колодязь зливної каналізації по вул. Трункіна у м. Луцьку поблизу будинку № 1 та відповідно не залучив до участі у справі належного відповідача, а тому прийшов до передчасного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд на наведене та порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування судового рішення, уваги не звернув, в порушення вимог статей 303, 315 ЦПК України у достатній мірі не перевірив доводів апеляційної скарги.

Враховуючи вищезазначене, в порушення норм процесуального закону, суди дійшли помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог, у зв'язку з чим ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 18 травня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

Г.І. Мостова

М.І.Наумчук