Справа № 740/1006/16-ц
Провадження № 2/740/408/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі : головуючої - судді Гордієць Л.В.,

при секретарі Добрі В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

В позові до суду позивач просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 10 по вул. Сонячній (колишня Радянська) у с. Мала Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2, яка померла 15 червня 2012 року, встановивши, що їй належала незареєстрована 1/2 частина цього будинку.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями № 10 по вулиці Сонячній (Радянській) у селі Мала Кошелівка Ніжинського району, після смерті її матері ОСОБА_2.

Вказаний заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Малокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 06.07.2010 року за № 11 та знаходиться у матеріалах спадкової справи.

Другою Чернігівською нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 492/2012 після смерті ОСОБА_2, що померла 15 червня 2012 року.

На її звернення про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку, що належала спадкодавиці, нотаріус ОСОБА_3 09.03. 2016 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вихідним № 1195/02-31 у звязку із тим, що 1/2 частина будинку, що належала її матері, не зареєстрована.

Будинок з господарськими будівлями № 10 по вулиці Сонячній (Радянській) у селі Мала Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області належав до колгоспного двору. Його власниками були її батьки: мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла 15 червня 2012 року та батько ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що помер 15 червня 2015 року. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності»» № 20 від 22 грудня 1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, яки до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

Відповідно до погосподарської книги, про що свідчить довідка Вертіївської сільської ради від 12.03.2016 року вих. № 03-25/69, станом на 15.04.1991 року в домоволодінні були прописані ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Виходячи із рівності часток членів колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що помер 15.06.2015 pоку, належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями № 10 по вулиці Сонячній (Радянській) у селі Мала Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла 15.06.2012 року належала 1/2 частина цього житлового будинку.

У визначений законодавством шестимісячний термін вона подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері. ОСОБА_4 у шестимісячний термін, 14.09.2012 p., подав заяву з відмовою від прийняття спадщини (зокрема обовязкової частки) після смерті своєї дружини ОСОБА_2. На частину спадкового майна, що належало матері, вона отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Це, зокрема, земельна ділянка, що належить тепер їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 23.11.2013 року державним нотаріусом Ніжинської районної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-2681.

Батькову частину будинку, що була ним зареєстрована за його життя, вона може оформити у нотаріальній конторі, так як є єдиною спадкоємицею, що у встановлений термін прийняла спадщину за законом. А материну частину будинку, крім звернення до суду за визнанням права власності у порядку спадкування за заповітом, вона не має іншої змоги оформити. Саме тому вона змушена звертатись із відповідним позовом до територіальної громади с. Мала Кошелівка.

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української PCP № 885 - XII, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Положеннями ст.ст. 120, 123 ЦК Української PCP (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, встановлено, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Спадкодавиця ОСОБА_2, нарівні із своїм чоловіком, який встиг за життя зареєструвати право власності на 1/2 частину будинку, була власницею 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями № 10 по вулиці Сонячній (Радянській) у селі Мала Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області, хоча і не зареєструвала свого права за життя.

Всі документи, із яких вбачається, що спадщина була прийнята нею та на частину майна нею вже отриманого свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, що померла 15 червня 2012 року, є у спадковій справі № 492/2012 другої Чернігівської державної нотаріальної контори. Тому вона має скористатися передбаченим ст. 16 ЦК України способом захисту свого права шляхом предявлення позову про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що спадщину прийняв, якщо протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 до суду не зявилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутності, вказавши, що позов підтримує в повному обсязі та просили його задовольнити. Судові витрати, у разі задоволення позову, із відповідача просила не стягувати.

Відповідач - Вертіївська сільська рада також надала до суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову та просила розглянути справу без участі представника Вертіївської сільської ради, витрати по справі покласти на позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню у відповідності до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, померла 15 червня 2012 року, що підтверджується даними свідоцтва про смерть (а.с.8).

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку за № 10 по вул. Сонячній (колишня Радянська) у с. Мала Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області.

Мати позивачки, на випадок смерті, склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Малокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 06.07.2010 року за № 11, що знаходиться у матеріалах спадкової справи.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії 09.03. 2016 року нотаріус ОСОБА_3 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину спірного житлового будинку (а.с.11).

Спірний будинок № 10 по вулиці Сонячній (Радянській) у селі Мала Кошелівка Ніжинського району належав до колгоспного двору. Його власниками були батьки позивачки: мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 15 червня 2012 року та батько ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 15 червня 2015 року.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності»» № 20 від 22 грудня 1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, яки до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

З довідки Вертіївської сільської ради № 03-25/69 від 12.03.2016 року вбачається, що станом на 15.04.1991 р. в спірному домоволодінні були прописані ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Виходячи із рівності часток членів колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року ОСОБА_4, що помер 15.06.2015 pоку та ОСОБА_2, що померла 15.06.2012 року належала по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями № 10 по вулиці Сонячній (Радянській) у селі Мала Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області.

Як вбачається з постанови нотаріуса другої Чернігівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.03. 2016 року у визначений законодавством шестимісячний строк позивачка подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, а ОСОБА_4 у шестимісячний термін, подав заяву з відмовою від прийняття спадщини (зокрема обовязкової частки) після смерті своєї дружини ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно вищевказаній постанови, за даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на житловий будинок за № 10 по вул. Радянській у с. Мала Кошелівка Ніжинського району, станом на 09.03.2016 року зареєстроване таким чином : 1/2 частина зареєстрована за ОСОБА_4, а 1/2 частина не зареєстрована (а.с.11).

Згідно розпорядження Вертіївської сільської ради №03 від 09.02.2016 року про перейменування назв вулиць, в п.6 зазначено про перейменування вулиці Радянська на вулицю Сонячна в с. Мала Кошелівка ( а.с.15-16).

На частину спадкового майна, що належало матері, позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на земельну ділянку, що на даний час належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 23.11.2013 року державним нотаріусом Ніжинської районної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-2681(а.с.14).

Згідно ст. 392 ЦК України право власності на спадкове майно може бути визнано за позивачем судом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців).

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української PCP № 885 - XII, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч.3 п.23 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику в справах про спадкування в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до розяснень Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст.174, 213-215 ЦПК України, ст.ст.392, 1216, 1218, 1251, 1269 ЦК, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину житлового будинок з господарськими будівлями та спорудами за № 10 по вул. Сонячній (колишня Радянська) у с. Мала Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області, після померлої 15.06.2012 року матері ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя: