Справа № 705/4761/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2016 року Уманський міськрайонний суд

Черкаської області

в складі: головуючого-судді Гончарука В.М.

при секретарі Шаповал Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором № BLaЖГА00061588 від 11.08.2011 року укладеним з позивачем. Згідно даного договору відповідачу надано кредит у розмірі 18000 гривень з терміном повернення 11.08.2014 року, з процентною ставкою на рівні 17 % річних та щомісячної плати у вигляді комісії за управління кредитом 1,75 % від суми кредиту.

Відповідно до п. 2.4.1 загальної частини договору проценти розраховуються у валюті кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строків кредитування, розрахунку рік рівний 360 дням, місяць 30 дням.

Відповідно до п. 2.5.2. загальної частини договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлених в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. В звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 15.08.2015 року заборгованість 36797 грн. 52 коп., з них: 7110 грн. 40 коп. прострочена до повернення сума кредиту; 1727 грн. 82 коп. прострочені проценти за користування кредитом; 1575 грн. прострочена комісія за управління кредитом; 26384 грн. 30 коп. плата за пропуск платежів. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязань і заборгованість за кредитом не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Представник позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання, відповідно до якого підтримав заявлені позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3, не заперечував щодо задоволення судом заочного рішення та провести розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання, не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі рекомендованим листом з повідомленням, але надіслав на адресу суду заперечення відповідно до якого вказав, що позивачем пропущено строк позовної давності відповідно до умов укладеного договору від 11.08.2011 року. Позивачем не вказано, коли у нього виникло право щодо стягнення пені згідно Договору банківського обслуговування, яка визначена банком у розмірі 26384 грн.30 коп. та значно перевищує суму боргу за кредитом, яка становить 7110 грн. 40 коп. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що період нарахування пені перевищує один рік, а відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

На цих підставах та того, що позивачем пропущено строк позовної давності та сума штрафних санкцій значно перевищує розмір боргу, просив відмовити ПАТ «ВіЕйБі Банк» в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав

Відповідно до кредитного договору № BLaЖГА00061588 від 11.08.2011 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» надало ОСОБА_3 кредит в сумі 18000 гривень з терміном повернення кредиту 11.08.2014 року. Згідно п.1.2. загальної частини договору банк надав відповідачу грошові кошти, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі санкції.

Відповідно до п. 2.4.1 загальної частини договору проценти розраховуються у валюті кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строків кредитування, розрахунку рік рівний 360 дням, місяць 30 дням.

Відповідно до п. 2.5.2. загальної частини договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлених в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом.

Згідно графіку відповідач ОСОБА_3 повинен був погашати заборгованість перед банком відповідно до розрахунку заборгованості з терміном сплати до 11 числа кожного місяця.

Розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тому станом на 15.08.2015 року має заборгованість перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» в сумі: 7110 грн. 40 коп. прострочена до повернення сума кредиту; 1727 грн. 82 коп. прострочені проценти за користування кредитом; 1575 грн. прострочена комісія за управління кредитом.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Аналізуючи вказані докази, суд приходить до висновку, що вони є належними і допустимими. Відповідач не заперечує наявність боргу по тілу кредиту в сумі 7110 грн. 40 коп., тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 прострочених процентів за користування кредитом та простроченої комісії за управління кредитом в сумі 1727 грн. 82 коп. та 1575 грн., а всього в сумі 3302 грн. 82 коп., як обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами та такі, які передбачені умовами кредитного договору.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 плати за пропуск платежів в сумі 26384 грн. 30 коп., то судом встановлено наступне.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, аналіз норм ст. 549 та ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою.

Згідно п.4 умов договору банківського обслуговування № BLaЖГА00061588 встановлено відповідальність боржника у вигляді штрафу за порушення строків повернення платежів більш ніж на 60 календарних днів, ОСОБА_1 має право вимагати від позичальника додатково сплатити штраф у розмірі визначеному п.8 Спеціальної частини договору. У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, ОСОБА_1 має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується із суми невиконаних боргових зобовязань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена у п.9 Спеціальної частини договору. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання грошового зобовязання передбаченого договором, а якщо дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобовязань.

Таким чином, суму коштів в розмірі 26384 грн. 30 коп., як плату за пропуск платежів, суд вважає неустойкою (штрафом, пенею) в розумінні ст.549 ЦК України, нарахованої в звязку з порушенням ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» уклав кредитний договір № BLaЖГА00061588 з ОСОБА_3 11.08.2011 року з кінцевим терміном повернення 11.08.2014 року, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення плати за пропуск платежів (пені) 20.08.2015 року, а позовна заява надійшла до суду та зареєстрована в суді 26.08.2015 року, тобто більше ніж через 1 рік з дня кінцевого терміну погашення кредиту, тому позивачем на момент звернення до суду пропущено строки позовної давності щодо вимоги про стягнення неустойки (штрафу пені) на підставі ч.2 ст.258 ЦПК України, що є підставою для відмови у цій частині позову.

Згідно пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», у редакції Закону, що діяла на момент направлення поштою позову до суду 26.08.2015 року, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Відповідно до ст.ст. 256, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 58-60, 61, 88, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованість за кредитним договором № ВLаЖГА00061588 від 11 серпня 2011 року в сумі 10413 (десять тисяч чотириста тринадцять гривень) гривень 22 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1378 ( тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ВLаЖГА00061588 від 11 серпня 2011 року в сумі 26384 гривні 30 копійок, як плати за пропуск платежів відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою до Уманського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги, через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Головуючий