Номер провадження: 22-ц/785/5419/16
Головуючий у першій інстанції Загороднюк
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кравця Ю.І.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсною довіреності та договору купівлі-продажу квартири, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, державний нотаріус Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_9,

встановила:

02 лютого 2011 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати недійсною довіреність, видану від імені ОСОБА_4 на імя ОСОБА_5, посвідчену 20 лютого 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири № 6А по вул. Коблевська, 45 в м. Одесі від 10 березня 2009 року, укладений між ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 (т.1, а.с. 3-5).

23.05.2014 р. представником позивача до суду подавалося доповнення до позовної заяви, згідно якої позивач просив зобовязати ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_4 у вільному входженню в належну йому квартиру та користування нею, шляхом передачі йому ключів від вхідної двері. Проте вказана заява представником позивача в судовому засіданні підтримана не була (т.1. а.с. 213).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що з липня 1999 року й до теперішнього часу йому на праві приватної власності належала квартира № 6А по вул. Коблевська, 45 в м. Одесі. У вказаній квартирі він постійно проживав, був і залишається в ній зареєстрованим.

У вересні 2010 року він не зміг потрапити до приміщення своєї квартири у звязку з тим, що вхідний замок до квартири було замінено.

В подальшому, після численних звернень до правоохоронних органів з цього приводу ним було зясовано, що власником вказаної квартири стала сусідка ОСОБА_6, а також встановлено інші обставини, повязані із незаконним відчуженням його квартири.

Так, 10.03.2009 року, між його сусідкою, ОСОБА_6, та іншою невідомою йому особою - ОСОБА_5, було укладено договір купівлі-продажу квартири № 6А по вул. Коблевська, 45 в м. Одесі посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 Як вбачається зі змісту вказаного договору купівлі-продажу, ОСОБА_5 діяв від його імені на підставі довіреності, посвідченої 20 лютого 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, та здійснив продаж належної йому на праві приватної власності квартири.

Проте, вказана довіреність від його імені на імя ОСОБА_5 була підписана не ним, а підпис навпроти його прізвища та ініціалів підроблений, оскільки він не звертався до будь-яких нотаріусів та не уповноважував жодних осіб бути його представником з питань розпорядження квартирою № 6А по вул. Коблевська, 45 в м. Одесі. Більше того, він як власник вказаної квартири взагалі не мав наміру нею розпоряджатися.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнала, вважала його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи ОСОБА_9 ОСОБА_10 в судовому засіданні також заперечував проти позовних вимог.

Треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та державний нотаріус Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися, надіслали до суду листи, згідно яких просили розглядати справу за їх відсутністю.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.02.2015 року, та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2015 року (т.2, а.с.116), позов ОСОБА_4 було задоволено.

При цьому, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні апеляційних скарг представника відповідачки ОСОБА_6 та представника третьої особи ОСОБА_9 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 року.

В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ своєю ухвалою від 09 квітня 2015 року відмовив ОСОБА_9 у відкритті касаційного провадження (т.2, а.с.116).

В подальшому, до суду апеляційної інстанції на вказане рішення суду першої інстанції надійшли апеляційні скарги від чоловіка первісного апелянта ОСОБА_6 ОСОБА_2, та дружини третьої особи ОСОБА_9 ОСОБА_3

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ставлять питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 року та ухвалення нового, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Саме з цих підстав та для перевірки доводів апелянтів стосовно порушення оскаржуваним рішенням їх прав та обовязків, судом апеляційної інстанції було відкрите апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2 і ОСОБА_3

До суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_5 жодного разу не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, як за зареєстрованим місцем свого проживання м. Одеса, вул. Толстого, 7, де він фактично не проживає, як то передбачено абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України, так і за фактичним місцем проживання, зазначеним у позовній заяві, апеляційних скаргах та у спірній довіреності: АДРЕСА_1, де він також не проживає (т.1, а.с.17, 48, 149, 205, 219, 225, 367-369, т.2, а.с.48, 72-74, 92-94, 112-115).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, заперечень проти них, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з апеляційних скарг ОСОБА_2 і ОСОБА_3, вони вважають незаконним рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 року, з посиланням на те, що суд незаконно поклав в основу рішення висновок НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області за №110 від 01 лютого 2011 р., по кримінальній справі за № 7, в той час, коли судової почеркознавчої експертизи по даній цивільній справі призначено і проведено не було.

Так, із матеріалів справи дійсно вбачається, що судом за основу було взято вищевказаний висновок НДЕКЦ, згідно якого:

рукописний текст та підписи в довіреностях від 20.02.2009 р. від імені ОСОБА_4, зареєстрованих в реєстрі нотаріальних дій під №243, виконані не ОСОБА_4, а іншою особою;

рукописний текст та підписи в довіреності від 05.12.2007 р. від імені ОСОБА_4, зареєстровані в реєстрі нотаріальних дій під №1938, виконані не ОСОБА_4, а іншою особою;

рукописний текст та підписи в довіреності від 05.12.2007 р. від імені ОСОБА_4, зареєстровані в реєстрі нотаріальних дій під №1937, виконані не ОСОБА_4, а іншою особою;

підпис в реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_7 за 2007 рік під №1938 навпроти рукописного тексту «посвідчено довіреність на імя Казімірського...» від імені ОСОБА_11, виконана не ОСОБА_4, а іншою особою;

підпис в реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_7 за 2007 рік під №1937 навпроти рукописного тексту «посвідчено довіреність на імя Казімірського...» від імені ОСОБА_11, виконана не ОСОБА_4, а іншою особою;

підпис в реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_7 за 2009 рік під №243 навпроти рукописного тексту «посвідчено довіреність на імя ОСОБА_5...» від імені ОСОБА_11, виконана не ОСОБА_4, а іншою особою.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, всі обставини стосовно того, що у вищезазначеній довіреності мається підпис не позивача ОСОБА_4, а іншої особи, встановлені оскаржуваним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.02.2015 року.

В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ своєю ухвалою від 09 квітня 2015 року відмовив ОСОБА_9 у відкритті касаційного провадження (т.2, а.с.116).

Тобто зазначені обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України вважаються встановленими і не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що звернувшись до суду з апеляційними скаргами, апелянти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 бажають переглянути рішення суду, яке було ухвалено не на користь іншого із їх подружжя, та яке вже було предметом апеляційного розгляду, а тому набрало законної сили. При цьому, як було зазначено вище, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_9 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2015 року було відмовлено.

Що ж стосується того, чи вирішував суд питання про права та обовязки апелянтів, колегія суддів зазначає наступне.

Як було вказано вище, оскаржуваним рішенням суду були задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 та було визнано недійсною довіреність, видану від імені ОСОБА_4 на імя ОСОБА_5, посвідчену 20 лютого 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № 6А по вул. Коблевська, 45 в м. Одесі від 10 березня 2009 року, укладений між ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4, та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8

Таким чином, суд оскаржуваним рішенням жодним чином не вирішував питання про права та обовязки апелянтів ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Так, апелянт ОСОБА_2 є чоловіком відповідачки ОСОБА_6, однак стороною в договорі купівлі-продажу квартири була лише ОСОБА_6, а її чоловік ОСОБА_2 давав лише письмову згоду на купівлю спірної квартири дружиною.

Відповідач ОСОБА_6 вже оскаржувала рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 року в апеляційному порядку та її апеляційна скарга була відхилена.

Таким чином, оскільки доказів того, що апелянт ОСОБА_2 набув право власності на частку спірної квартири, матеріли справи не містять, то суд не був зобовязаний залучати його до участі у справі в якості співвідповідача і як наслідок, суд не вирішував питання про його права та обовязки.

Що стосується апеляційної скарги ОСОБА_3, то ні вона, ні її чоловік ОСОБА_9, який був залучений до участі у справі в якості третьої особи і також вже оскаржував рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 року в апеляційному порядку, не мають жодного відношення до договору купівлі-продажу спірної квартири, який був укладений 10 березня 2009 року між ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4, та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8

Власником спірної квартири ОСОБА_9 став лише 03 квітня 2009 року (т.1, а.с.119), а тому оскаржуваним судовим рішенням питання про права та обовязки апелянта ОСОБА_3 також не вирішувались і не могли вирішуватись.

Крім того, апелянт ОСОБА_3 також не надала суду доказів належності їй частки спірної квартири на праві власності. Перебування її в шлюбі з третьою особою ОСОБА_9, зазначених висновків колегії суддів не спростовують.

Що стосується доводів апелянтів стосовно того, що на підставі оскаржуваного судового рішення до них у майбутньому можуть бути предявлені претензії щодо звільнення спірної квартири та повернення продавцям грошових коштів, не є підставою для перегляду рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки зазначені обставини можуть виникнути лише в майбутньому і не є предметом даного судового розгляду.

З огляду на викладене, та враховуючи, що зазначене рішення після його перегляду в апеляційній і касаційній інстанції набрало законної сили, то на думку колегії суддів апеляційні скарги направлені не на захист прав і обовязків апелянтів, які судом не порушувались, а на повторний перегляд судового рішення, яке набрало законної сили і є обовязковим для виконання на всій території України, як то передбачено ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року №12, при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

При цьому, законодавець не встановлює стадію судового процесу, на якій апеляційне провадження у справі має бути закрите, а лише вимагає від суду вчинення зазначених дій після встановлення відсутності порушень прав апелянтів оскаржуваним судовим рішенням.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції у даному випадку не вирішував питання про права та обов'язки апелянтів ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які не залучались до участі у справі, крім того матеріали справи не містять доказів того, що даним судовим рішенням порушені їх права та обовязки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апелянти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не мають права на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 року, у звязку з чим апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 292, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2 а також ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсною довіреності та договору купівлі-продажу квартири, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, державний нотаріус Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_9, закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_12

ОСОБА_1