19.10.2016 Справа № 756/3363/16-ц
Справа ун. № 756/3363/16-ц
пр.№2/756/2918/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачів про визнання наклепом дії Відповідачів з поширення інформації відносно Позивача під час брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_1 року на телеканалі «РАДА» в прямому ефірі (початок 12:32) народним депутатом України ОСОБА_3 за участю ОСОБА_2, просив зобов'язати Відповідачів спростувати звинувачення, озвучені ними під час брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_1 року народного депутата України ОСОБА_3 за участю ОСОБА_2 у спосіб найбільш близький до способу їх озвучення, або через телеканал «Рада» у прямому ефірі, або шляхом публікації офіційного вибачення перед Позивачем у друкованих засобах масової інформації всеукраїнського масштабу не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили, стягнути з Відповідачів в рівних частках моральну шкоду в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень, витрати пов'язані зі спростуванням звинувачень поширених Відповідачами під час брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_1 року покласти на Відповідачів, а також покласти на Відповідачів судові витрати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Представник Відповідачів за довіреністю, Соболівський А.М. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим та безпідставним.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року на телеканалі «РАДА» у прямому ефірі народним депутатом України

ОСОБА_3 був проведений брифінг, учасником якого була ОСОБА_2,на якому було озвучено ствердну інформацію стосовно Позивача, а саме:Позивач завдав збитків державі на суму 3,5 млн. грн.; неправомірно передав власність; захищав ввірений йому вищий навчальний заклад від «тітушок» під час революції Гідності; був відкликаний Верховною Радою України з дипломатичної робити за антиукраїнську діяльність; винищив студентські рухи тощо. На думку Позивача Відповідачами були поширені відомості, які є недостовірними, не відповідають дійсності, а відтак принижують честь і гідність, ганьблять ділову репутацію Позивача. Більш цього, поширена Відповідачами негативна недостовірна інформація порушує особисті немайнові права Позивача. Вищевказана інформація виражається у негативному упередженому ставленні до Позивача з боку осіб, які дивилися вищезгаданий брифінг проведений Відповідачами.

Крім того, подібними діями Відповідачі охарактеризували Позивача, як злочинця, як особу, що з легкістю порушує закон, як особу, яка не має високих моральних цінностей. Така необґрунтована характеристика пригнічує честь та гідність Позивача. Пригнічення немайнових прав, відносно яких Конституцією України передбачено обов'язок ставитись з повагою, Позивач обґрунтовував тим, що жодній нормальній цивілізованій людині неприємно чути (дізнаватись) про себе безпідставні звинувачення у вчиненні злочинних діянь та інших ганебних вчинків, з точки зору моралі.

У зв'язку з неправомірним поширенням Відповідачами широкому колу осіб недостовірної негативної інформації відносно Позивача, останній, за його словами, знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу. В результаті чого, у нього різко знизилась працездатність, що, в свою чергу, негативно вплинуло на виконання його трудових обов`язків, а також стало причиною порушення функції сну.

У зв'язку з цим, Позивач просив спростувати недостовірну інформацію, неправомірно поширену Відповідачами.

Ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

За ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (ч.2 ст.275 ЦК України).

В той же час, ст.277 ЦК України передбачає спеціальний спосіб захисту особистих немайнових прав: спростування недостовірної інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

На підставі цього Позивач вимагав, щоб вищезазначена інформація була спростована у такий точно спосіб, яким була поширена та офіційного вибачення Відповідачів за вчинення ними неправомірних дій. Відповідно до статей 21, 28, 32, Конституції України, статей 272, 275, 297,299, Цивільного кодексу України, статті 31 Закону України «Про інформацію», Позивач має право на повагу до своєї честі, гідності та ділової репутації, які є недоторканими, і для захисту яких має право звернутись із позовом до суду. Згідно зі статтею 269 Цивільного кодексу України, Позивач не може бути позбавлений цих прав або відмовитися від них. Очевидно, що розповсюджена Відповідачами вищезазначена інформація про Позивача є негативною.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено: «… під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків…».

Відповідно до статті 32 Конституції України, статті 280 Цивільного кодексу України, статті 31 Закону України «Про інформацію», Позивач має право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої йому збиранням, зберіганням, використанням та поширенням недостовірної і наклепницької інформації про особу Позивача, і порушенням у такий спосіб його права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, на їх недоторканість. Згідно пункту 4 статті 32 Конституції України, статті 277 Цивільного кодексу України Позивач, також, має право на спростування недостовірної інформації про себе і вилучення такої інформації.

Відповідно до частини 2 статті 32 Конституції України, частини 1 статті 302 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

У частині 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано: «9. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації…».

Позивач в судових засіданнях акцентував на тому, щопісля побаченого брифінгу він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, чим було порушено звичайний для нього спосіб життя та зазнав та зазнає й досі тривалих негативних емоційних хвилювань.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».

Інформація, яку поширили Відповідачі, не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки вона не підтверджена відповідними доказами. При цьому, поширена інформація є доведеною до відома багатьох осіб.

Відповідачі жодного разу не з'явились у судове засідання, надававши через канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, хоча суд зобов'язував Відповідачів забезпечити особисту явку.

Порушення прав Позивача поширенням недостовірної інформації полягає в тому, що такі відомості ганьблять честь, гідність та ділову репутацію останнього в очах невизначеного кола осіб, які переглянули брифінг з точки зору додержання ним законів України та загальноприйнятих норм моралі.

Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. З огляду на порушення законних прав, які призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагають додаткових зусиль для організації свого життя, а також враховуючи те, що Позивач надав відповідні докази у підтвердження заподіяння йому моральної шкоди,присутні підстави для стягнення з Відповідачів на користь Позивача коштів у вигляді моральних збитків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 1167 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацією відносно ОСОБА_1 під час брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_1 року на телеканалі « РАДА» в прямому ефірі народним депутатом ОСОБА_3 за участю ОСОБА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію, озвучену ними під час брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_1 року народного депутата України ОСОБА_3 за участю ОСОБА_2 у спосіб найбільш близький по способу їх озвучення, або через телеканал « Рада» у прямому ефірі, або шляхом публікації офіційного вибачення перед ОСОБА_1 у друкованих засобах масової інформації не пізніше п'ятнадцять днів з дня набрання рішення суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь позивача ОСОБА_1 5 000( п'ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 5 000( п'ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 4102( чотири тисячі сто дві) гривні 40коп. судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Апеляційному суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М.Луценко