АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3627/2016
У Х В А Л А

09 лютого 2016 року Суддя Апеляційного суду м. Києва Котула Л.Г., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк " Надра" про захист прав споживачів та визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и л а

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк " Надра" про захист прав споживачів та визнання правочину недійсним на підставі ч. 3 ст. 169 та ч. 1 ст. 207 ЦПК України залишено без розгляду.

На зазначену ухвалу, 04 січня 2016 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав до суду апеляційну скаргу, проте не сплатив судовий збір, який встановлений Законом України "Про судовий збір" ( в редакції Закону від 01.09.2015 ) .

У зв'язку з чим, ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року залишено без руху та надано п'ять днів для сплати судового збору.

На виконання вимог цієї ухвали, 08 лютого 2016 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій не погоджується з ухвалою суду щодо залишення без руху апеляційної скарги, оскільки вважає, що вимога про сплату судового збору порушує права ОСОБА_1, оскільки згідно статтей 17 та 22 Закону України " Про захист прав споживачів" , позивач звільнена від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням прав позивача, як споживача банківських послуг, а тому у суду не було підстав до залишення апеляційної скарги без руху.

Дійсно, частиною третьою статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Однак, посилання представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 на статтю 22 Закону України "Про захист прав споживачів", як на підставу звільнення від сплати судового збору є безпідставним, оскільки перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон).

У пункті 7 частини першої статті 5 Закону ( в редакції Закону 16.07.2015) було передбачено, що споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав звільняються від сплати судового збору

Зі змісту ст. 5 Закону України "Про судовий збір"( в редакції Закону від 01.09.2015 року), убачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження у цивільних правах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся до Апеляційного суду м. Києва із апеляційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року, тобто на момент чинності статті 5 Закону України "Про судовий збір" у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то правові підстави для звільнення від сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 відсутні.

Виходячи з наведеного, нормативно-правовим актом, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України "Про судовий збір", то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у ст. 5 цього Закону, який є спеціальним законом, а тому при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Таким чином, недоліки, які зазначені в ухвалі ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_4 не усунуто.

За змістом ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Положенням ч. 2 ст. 121 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року необхідно вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 121, 295, 297 ЦПК України,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року вважати неподаною та повернути.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Суддя