УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом до відповідачів, у якому просив суд стягнути у солідарному порядку 4 тис. грн майнової шкоди та 500 тис. грн моральної шкоди, завданої недієздатним ОСОБА_6

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20 липня 2006 року ОСОБА_6, перебуваючи на подвір'ї будинковолодіння по АДРЕСА_1, наніс йому удар в ділянку лівої ноги, чим спричинив закритий відламковий перелом проксимального метаепіфозу лівої велико-гомілкової кістки зі зміщенням уламків. У зв'язку з ушкодженням здоров'я він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, йому було проведено декілька складних хірургічних втручань. Витрачалися кошти на придбання ліків, він зазнав нестерпних фізичних і моральних страждань, тривалий час був прикутий до ліжка, потребував сторонньої допомоги. Наслідки отриманих травм в майбутньому сприятимуть незадовільному стану здоров'я. ОСОБА_6 у встановленому законом порядку визнано недієздатним з 1996 року. Його опікунами на момент заподіяння йому шкоди були син - ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_4, тому шкоду повинні відшкодувати його опікуни.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 98 584 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати в частині стягнення з нього коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Судові рішення в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення майнової шкоди з відповідачів заявником не оскаржуються, тому на предмет законності та обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряються (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи положення ст.ст. 23, 1167 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, дійшов вірного висновку щодо розміру стягнутої моральної шкоди з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 20 липня 2006 ОСОБА_6, який з 1996 року визнаний недієздатним, завдав шкоду здоров'ю позивача, а саме, наніс йому удар в ділянку лівої ноги, чим спричинив закритий відламковий перелом проксимального метаепіфозу лівої велико-гомілкової кістки зі зміщенням уламків.

Так, шкода здоров'ю позивача завдана недієздатним ОСОБА_6 20 липня 2007 року, у даний період обов'язки опікуна здійснював ОСОБА_5., тому суди дійшли вірного висновку про те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 1184 ЦК України, на нього покладається обов'язок відшкодування шкоди, завданої недієздатною фізичною особою.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 3 статті 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (далі - Постанова) суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Установивши, що протиправними діями ОСОБА_6, який визнаний недієздатним, позивачу було завдано моральної шкоди, суди дійшли правильного висновку, що така шкода підлягає відшкодуванню опікуном ОСОБА_6 - ОСОБА_5. При визначенні розміру заподіяної ОСОБА_3 моральної шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, урахував характер та обсяг моральних страждань позивача, пов'язаних з ушкодженням його здоров'я внаслідок винних дій відповідача, і при цьому виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Ураховуючи наведене, суди правильно вирішили справу по суті та дійшли правильного висновку про обґрунтованість вказаних вимог.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року в частині позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:І.М. Завгородня
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
В.О. Попович