Справа № 375/12/16-ц Головуючий у І інстанції Нечепоренко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/5026/16 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 22 17.11.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Мережко М.В., Суханової Є.М.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінвестпродукт» на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінвестпродукт» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ПП «Острівське» про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та скасування рішення їх державної реєстрації, визнання поновленими договорів оренди земельних ділянок та визнання укладеними додаткові угоди до договорів оренди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ТОВ «Агроінвестпродукт» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивувало наступним: у жовтні 2008 року між ним та відповідачами у справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, з кожним окремо, були укладені договори оренди земельних ділянок, відповідно до яких останні передали позивачу у строкове платне володіння та користування належні їм на праві власності земельні ділянки, що розташовані на території Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані договори були зареєстровані у Рокитнянському районному відділі земельних ресурсів, про що було вчинено відповідні записи у Державному реєстрі земель і терміни їх дії становили 5 років.

Позивач вказував, що у відповідності до пункту 2.4 договорів оренди, після закінчення строку їх дії він має переважне право на поновлення його на новий строк. Маючи намір продовжити дію договорів оренди, ТОВ «Агроінвестпродукт» завчасно направило поштою на адресу відповідачів листи-повідомлення з проектами договорів про їх поновлення та продовжило користування спірними земельними ділянками після закінчення строку дії договорів оренди. Заперечення від відповідачів проти продовження строку дії договорів оренди не надходили та не було підписано акти приймання-передачі (повернення) спірних земельних ділянок від позивача до орендодавців. Тому позивач вважав, що вказані договори оренди були поновлені на новий строк. Зазначав, що у лютому 2014 року йому стало відомо, що орендодавці уклали інші договори оренди спірних земельних ділянок з ПП «Острівське», які були зареєстровані у встановленому законом порядку у березні 2014 року.

Посилаючись на те, що договори оренди земельних ділянок укладено між орендодавцями та ПП «Острівське»з порушенням передбачених ст.33 Закону України «Про оренду землі» прав ТОВ «Агроінвестпродукт», позивач просив суд визнати вказані договори оренди недійсними та скасувати їх державну реєстрацію, визнати укладені між ТОВ «Агроінвестпродукт» та орендодавцями договори оренди земельних ділянок поновленими, визнати укладеними додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок між ТОВ «Агроінвестпродукт» та орендодавцями.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 18 листопада 2015 року вимоги до ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_18 залишено без розгляду.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агроінвестпродукт» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Обґрунтував скаргу тим, що в ході розгляду справи суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та допустив невірне трактування норм чинного законодавства. Так, суд неправильно визначив термін дії договорів оренди, укладених між ТОВ «Агроінвестпродукт» та орендодавцями, а також прийшов до необґрунтованого висновку про недоведення позивачем щодо своєчасного направлення орендодавцям повідомлення про пролонгацію зазначених договорів та проектів додаткових угод до них. За таких умов договори оренди земельних ділянок між відповідачами та ПП «Острівське» було укладено з порушенням вимог закону, у зв'язку з чим вони підлягають визнанню недійсними. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. При цьому не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

В якості одного з аргументів апеляційної скарги апелянт зазначає про невідповідність вимогам закону висновків суду першої інстанції щодо сумнівів у достовірності представлених ТОВ «Агроінвестпродукт» реєстрів поштових повідомлень лише у зв'язку з їх направленням поштою з м. Севастополь, а не з Рокитнянського району Київської області. Колегія суддів погоджується з такими доводами апелянта, оскільки факт направлення повідомлення з м. Севастополь не може сам по собі ставити під сумнів достовірність представлених до суду документів. Жодного доказу з приводу такої недостовірності до суду представлено не було. За таких умов висновки суду першої інстанції в цій частині є безпідставними.

Погоджується колегія суддів й з доводами апеляційної скарги щодо невірного обчислення судом терміну дії первісних договорів оренди, оскільки як у відповідності до положень Закону України «Про оренду землі», так і згідно п. 2.1. вищевказаних договорів оренди, термін оренди починає свій відлік від дня державної реєстрації договорів. Оскільки датою державної реєстрації вищевказаних договорів оренди було 23.12.2008 року, враховуючи встановлений договорами 5-річний термін, договори оренди діяли до 23.12.2013 року. Таким чином дати, зазначені позивачем як час направлення орендодавцям повідомлення про поновлення оренди, знаходяться поза межами 180-денного строку до закінчення дії договорів, а висновки суду першої інстанції в цій частині не відповідають положенням закону.

Незважаючи на наведені недоліки рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що судом все ж було ухвалене правильне по суті і справедливе рішення по справі.

Як вбачається з п. 2.4 укладених між ТОВ «Агроінвестпродукт» та орендодавцями договорів оренди земельних ділянок, орендар, який має намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі на новий строк, має не пізніше ніж за 180 днів до закінчення дії договору повідомити орендодавця про це.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, стверджував, що зазначені вимоги ним були вчасно виконані, не менше ніж за 180 днів до закінчення дії договорів на адресу орендодавців були направлені відповідні повідомлення та проекти договорів про поновлення дії договорів оренди. Заперечень від відповідачів проти продовження строку дії оренди не надходило, товариство продовжило користування спірними земельними ділянками після закінчення строку дії договорів оренди, а тому вважає договори оренди землі поновленими, відтак укладені відповідачами договори з іншим орендарем - недійсними.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Зважаючи на вищевикладену позицію позивача та наведені правові норми, для доведення своїх вимог в ході розгляду справи позивачем мали б бути представлені належні та допустимі докази з приводу відповідного повідомлення ним орендодавців про наміри скористатися своїм переважним правом на поновлення оренди. В той же час дана вимога належним чином виконана не була.

Представлені позивачем списки згрупованих внутрішніх листів, бандеролей з оголошеною цінністю посилок, прямих контейнерів (поштових переказів) не можуть вважатися належними доказами з приводу факту направлення відповідачам повідомлення про продовження дії оренди, оскільки жодних даних щодо того, що саме було відправлено позивачем адресатам, такі документи не містять. Не визнають факт отримання від позивача повідомлень про продовження оренди й відповідачі по справі. Інших належних та допустимих доказів з цього приводу до матеріалів справи надано не було. За таких умов твердження позивача щодо повідомлення ним орендодавців про наміри продовжити орендні правовідносини та направлення проектів відповідних договорів залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом.

Не знайшли свого підтвердження й посилання позивача на продовження фактичного використання ним орендованої землі після закінчення строку оренди за відсутності заперечень з боку орендодавців, що б у відповідності до положень ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» означало поновлення таких договорів оренди. Більш того, в судовому засіданні представник позивача визнав факт припинення користування позивачем спірними землями та використання їх ПП «Острівське», що у відповідності до положень ст. 61 ЦПК України робить дані обставини такими, що не потребують доведення.

Підсумовуючи наведене, у зв'язку з тим, що в ході розгляду справи позивачем не було належним чином доведено наявність обставини, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, такі вимоги до задоволення не підлягають, що й було встановлено судом першої інстанції. З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестпродукт" відхилити.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 19 липня 2016року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: М.В. Мережко

Є.М. Суханова