Справа № 465/7017/15 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/2528/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Ніткевича А.В., Приклоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Франківського районного суду м.Львова від 18 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в користь ОСОБА_2 20195,54 грн. страхового відшкодування, та судові витрати в сумі 1287, 20 грн.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що вартість матеріального збитку в сумі 18755,40 грн. ним визначено відповідно до положень законодавства та договору. Стверджує, що помилковим є висновок суду про включення в суму страхового відшкодування податку на додану вартість, оскільки позивачем не подано жодного документа на підтвердження факту оплати ремонтних робіт. На думку апелянта, в позивача не було жодних підстав вирішувати питання про проведення експертизи, а відтак стягнення вартості експертизи вважає безпідставним. Також вважає, що позивачем неправильно розраховано строк виплати страхового відшкодування, так як такий спливав 13.10.2015 року. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути страхове відшкодування в сумі 16490 грн.

Сторони у справі в судове засідання не з'явилися, а тому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

А відтак законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в частині визначення апелянтом суми страхового відшкодування - 16490 грн., яку просить стягнути.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено такі обставини.

17.03.2015 року ОСОБА_2 подала ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» заяву (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для виплати їй страхового відшкодування на підставі договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. (а.с.9)

08.04.2015 року ОСОБА_2 подала заяву судовому експерту ОСОБА_3 про проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_1. (а.с.12)

Відповідно до висновку № 5001 від 01.07.2015 року, складеного експертом ОСОБА_3, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля НОМЕР_1 становить 20195,54 грн. (а.с.12-15)

09.07.2015 року ОСОБА_2 подала заяву про виплату страхового відшкодування. (а.с.11)

28.04.2015 року ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» направило експерта для проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_1. За результатами огляду та складання протоколу було складено звіт №36/40.08.15 про визначення вартості відновлювального ремонту, який становить 18755,40 грн., з яких ПДВ становить 2265,40 грн.(а.с.52)

08.10.2015 року ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» направило ОСОБА_2 повідомлення про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування в сумі 16490 грн. (а.с.55)

Ухвалючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з наявності підстав для виплати страхового відшкодування в сумі 20195,54 грн. та судових витрат в сумі 1287, 20 грн..

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до положень ст.ст. 979, 981, 982, 983 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається у письмовій формі. Договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса). Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку, розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з положеннями ч.1, ч.2, ч.3 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати за наявності підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відповідно до п.34.1. ст.34 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно з п.34.2. вказаної статті протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п.34.3. зазначеної статті якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

А відтак, оскільки страховик в порушення положень ст.34 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду - 17.03.2015 року свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків не направив, а такий направлений лише 28.04.2015 року, тобто майже через 40 днів після отримання заяви, позивачка по справі правомірно самостійно обрала експерта для визначення розміру шкоди та підставно заявила вимогу про відшкодування витрат на проведення дослідження, що спростовує твердження апелянта про відсутність підстав у позивачки вирішувати питання про проведення експертизи.

Згідно зі ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

Однак апелянтом не додано до апеляційної скарги жодного доказу на підтвердження його покликання на те, що експертом ОСОБА_3 проведено розрахунок відшкодування без врахування фізичного зносу, та, що до вартості відновлювального ремонту включено податок на додану вартість.

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі не порушив клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи для з»ясування питання про вартість відновлювального ремонту.

А відтак вказане покликання апелянта визнається колегією суддів безпідставним.

Твердження апелянта, що позивачем неправильно розраховано строк виплати страхового відшкодування, так як такий спливав 13.10.2015 року, не приймається до уваги, так як позов подано 23.10.2015 року.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду .

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Ніткевич А.В.

ОСОБА_4