АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

12 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», в інтересах якого діє Білинова Анастасія Вікторівна,

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року позивач, не погоджуючись з розміром страхового відшкодування, визначеного страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТзДВ СК «Альфа-Гарант») про стягнення страхового відшкодування в розмірі 14 238,92 грн. та витрат на проведення експертизи в розмірі 1 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне дослідження та оцінку доказів, порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду просив рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вказував на те, що суд першої інстанції при ухвалені рішення посилався лише на звіт позивача, який не може бути належною підставою для визначення розміру страхового відшкодування, оскільки у вказаному звіті оцінювачем не було враховано пошкоджень, які не відносяться до ДТП. Судом не обґрунтовано прийняття до уваги саме звіту позивача.

Суд першої інстанції порушив норми процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, не перевірив доводи ТзДВ СК «Альфа-гарант», що частина пошкоджень не могла бути заподіяна при ДТП, та не надав цим обставина відповідної оцінки. Не перевірив, які деталі автомобіля підлягають заміні, які відремонтовані, та чи є деталі, які не можуть використовуватись за призначенням але мають певну цінність, не вирішив питання про їх передачу особі, яка повинна відшкодувати шкоду.

У порушення вимог ст. 212, 213, 214 ЦПК України, суд належним чином не дослідив в повному обсязі матеріали та обставини справ, що мають суттєва значення для розгляду спору, не надав їм належної правової оцінки.

Представник ТзДВ СК СК «Альфа-Гарант» - Ліповуза Д.І. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав просив задовольнити з підстав наведених в ній.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 6 червня 2015 року, близько 16 год. 30 хв., в м. Борисполі по вул. Київський шлях, з вини ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТзДВ СК «Альфа-Гарант», сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок чого був пошкоджений автомобіль «Chevrolet Cruse», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно Звіту № 895 від 03.09.2015 року, виконаного ФОП ОСОБА_7 на замовлення ОСОБА_2 вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 16 706,19 грн.

Судом встановлено, що страхова компанія не замовляла та не проводила автотоварознавчі дослідження по страховій події.

На спростування доводів позивача щодо розміру страхового відшкодування відповідач надав суду звіти, проведені оцінювачем ОСОБА_8 на замовлення ТОВ «Партнер-Консалтинг».

Відповідно до Звіту № 13003 від 02 липня 2015 року, виконаного на замовлення ТОВ «Партнер-Консалтинг», вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Cruse» склала 7 817,22 грн.

Згідно Звіту № 13571 від 28 липня 2015 року, виконаного на замовлення ТОВ «Партнер-Консалтинг», матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Chevrolet Cruse», щодо складових частин, які частково або повністю мають втрату первісних технічних або технологічних якостей, зумовлених впливом навколишнього середовища або умовами експлуатації, пошкодження яких зафіксовані в протоколі огляду ТЗ від 30.06.2015 року, та які дублюють пошкодження отримані внаслідок ДТП, яка сталась 26.06.2015 року, але не відноситься до таких, становить 4 858, 50 грн.

Згідно п. 6 Звіт дійсний тільки для вказаних в ньому цілей і може використовуватись тільки замовником оцінки або його представником на законних підставах протягом двох місяців.

ТзДВ СК «Альфа-Гарант», визнавши подію страховою, виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 2 467 грн. 27 коп.

Встановивши відповідні правовідносини, в повному обсязі з'ясувавши обставини, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності та кожного доказу окремо, застосувавши положення ст. 979 ЦК України, ст. 9 Закону України «Про страхування», суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду оскільки він відповідає обставинам справи на ґрунтується на нормах матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди була пошкоджена ліва задня частина автомобіля.

В протоколі огляду транспортного засобу від 30.06.2015 проведеного оцінювачем ОСОБА_8, та наданого відповідачем, зазначено як пошкодження не пов'язані з ДТП так і ті, що пов'язані з ДТП, а саме пошкодження шляхом деформації та розриву бампера, деформація заднього лівого крила, розрив заднього лівого підкрилка. В протоколі зазначено, що бампер та підкрилок потребують заміни, а крило ремонту.

Незважаючи на те, що оцінювачем в протоколі зазначено, що бампер підлягає заміні, його вартість не включено до переліку складових, що підлягають заміні, та не включено його вартість до розміру завданого збитку.

Доводи апеляційної скарги, що у звіті наданому позивачем не було враховано пошкодження, які не пов'язані з аварією, спростовуються матеріалами справи, а зі змісту зазначених у таблиці Звіту № 895 пошкоджень, які не пов'язані з даною ДТП вбачається, що вони узгоджуються з протоколом огляду транспортного засобу.

З наданого позивачем Звіту № 895, який проведено з застосуванням комп'ютерної програми «AURORA», вбачається, що при визначені розміру завданого збитку оцінювачем враховано пошкодження, які не пов'язані з даною ДТП, та при визначені розміру матеріального збитку застосовано пропорційну знижку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при визначенні розміру матеріального збитку спричиненого позивачу, за основу необхідно брати Звіт № 895.

В судовому засіданні апеляційного суду представником відповідача було заявлено клопотання про призначення експертизи. Колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Доказів поважності причин неподання до суду першої інстанції клопотання про призначення експертизи представником ТзДВ СК «Альфа-Гарант» надано не було.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було вмотивовано, чому в основу рішення покладено звіт про оцінку майна наданий позивачем, а не відповідачем, є необґрунтованими та спростовуються висновками суду, викладеними у мотивувальній частині рішення.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції у своєму рішенні не надав належної оцінки доказам, наданих сторонами, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам, наданим сторонами згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків.

Всі висновки суду першої інстанції повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, відповідають обставинам справи та нормам матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», в інтересах якого діє Білинова Анастасія Вікторівна, - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/41300/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5837/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.