АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/783/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47, 43 Дубенець М. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоХрапка В. Д.
суддівВініченка Б. Б. , Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_7 пред'явила позов до ОСОБА_8 про поділ майна подружжя, обргунтовуючи свої вимоги, тим, що між нею та відповідачем 08.09.2007 року було зареєстровано шлюб. Рішенням Каніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. За час спільного проживання сторонами було набуто (придбано) майно : житловий будинок, площею 158.7 кв.м та земельна ділянка площею 867 кв.м., що знаходяться по АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що поскільки майно придбане сторонами , то вона має право на виділення на її користь 2/3 частини будинку та земельної ділянки. Відповідно, щодо іншої 1/3 частини будинку та земельної ділянки - не заперечує щодо набуття відповідачем.

З таких підстав ОСОБА_7 просила суд поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності, що складається із будинку та земельної ділянки, що знаходяться по АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на 2/3 частини будинку та земельну ділянку площею 0.0867 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_8 право власності на 1/3 частину будинку і земельну ділянку , що розташована по АДРЕСА_1.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року позов задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0.0867 га. що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 та 2/3 частини земельної ділянки площею 0.0867 га, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0.0867, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати, як незаконне, висновки суду не відповідають обставинам справи та постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Проте таким вимогам закону рішення суду не відповідає

Постановляючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що поскільки із позивачкою проживає неповнолітня дитина, то їй необхідно виділити 2/3 частки спільного майна.

Але такі висновки суду не відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 08.09.2007 року по 21.12.2015 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як до так і після розірвання шлюбу проживають за однією адресою. Аліменти на утримання доньки із відповідача не стягувалися.

Під час перебування в шлюбі сторони придбали спільне майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0.0867 га за цією ж адресою.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2015 року стягнуто із відповідача ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 475 963 грн.

Постановою державної виконавчої служби від 28.09.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_8

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності , незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2,3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей ( за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, доглядав за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст. 60 СК України).

Збільшуючи частку майна позивачки ОСОБА_7 в спірному майні, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. ст. 213, 215 ЦПК України не встановив обставини, які б свідчили про наявність підстав для застосування до даних правовідносин положень ч. 2, 3 ст. 70 СК України з урахуванням роз'яснень постанови Пленуму.

Тому спільне майно необхідно розділити в рівних частках, а саме по ? частці.

Поскільки апеляційна скарга задоволена частково, то частково підлягають стягненню судові витрати, а саме по 674 грн. із кожного.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року скасувати.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 та на ? частку земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 та на ? частку земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 судові витрати - 674 грн.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати - 674 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :