Ухвала

іменем україни

17 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права особистої приватної власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє через представника ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати його особистою приватною власністю земельну ділянку загальною площею 0,217 га, яка знаходиться по АДРЕСА_2, автомобіль SsangYong Rexton, 2005 року випуску, та квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 93,80 кв. м. Позивач вказував на те, що майно, яке є предметом спору, придбане ним за кошти, які належать йому особисто, а тому є його особистою приватною власністю, хоча і придбані в період перебування в шлюбі з відповідачем.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року провадження у справі в частині визнання особистою приватною власністю ОСОБА_4 спірної земельної ділянки та автомобіля було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року відмовлено у задоволенні позову про визнання особистою приватною власністю спірної квартири.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Судами встановлено, що 11 серпня 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, а рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 березня 2013 року шлюб було розірвано.

Під час перебування сторін у шлюбі, ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29 квітня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вепрейчук О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1287, придбав у ОСОБА_8 спірну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 93,80 кв. м. Продаж вчинено за 413 647,87 грн.

До укладення вищевказаного договору, 29 квітня 2010 року цим же приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вепрейчук О.І. було посвідчено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 продав ОСОБА_9 земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована по АДРЕСА_3, площею 0,0595 га, що належала продавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Київською міською радою 17 вересня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 липня 2001 року. Продаж вчинено за 2 782 680,45 грн (а. с. 50-51).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Вказана правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 грудня 2015 року в справі № 6-2641цс15.

Таким чином, апеляційний суд дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов вірного висновку, що спірна квартира була придбана не за спільні сумісні кошти подружжя, а за особисті кошти позивача, отримані від продажу земельної ділянки, а тому обґрунтовано вважав, що спірна квартира була придбана в період шлюбу сторін, але за власні кошти позивача, отже є його особистою власністю.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, а тому його необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє через представника ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:В.М. Коротун В.А. Нагорняк Т.О. Писана