Справа № 161/9395/15-ц Провадження № 22-ц/773/470/16 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Категорія: 20 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А. ,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар - Вергун Т.С.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Інспекція з питань захисту прав споживачів у Волинській області про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових сум та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошової суми сплаченої за товар неналежної якості та відшкодування моральної шкоди.

Покликалася на те, що в грудні 2013 року у ПП ОСОБА_4 на Завокзальному ринку придбала меблеві вироби (крісло та диван), сплативши за них 5508 грн. Після їх експлуатації, протягом місяця виявила недоліки: втрату кольору, зморшки на сидінні дивану, а при розкладанні крісла щілину 20 см, що унеможливлює їх використання за призначенням. Зазначає, що 08 жовтня 2014 року та 07 квітня 2015 року звернулася до відповідача із заявою та скаргою, в яких просила провести експертизу тканини на предмет втрати її якості, на які конкретних відповідей вона не отримала. Вказує, що її права, як споживача порушені незаконними діями відповідача, вважає за необхідне розірвати договір купівлі-продажу товару та вимагати від відповідача повернути їй грошові кошти в розмірі 11 326 грн., виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги.

Зазначає, що у зв'язку із придбанням у відповідача товару з прихованими недоліками їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 1 500 грн.

Просила розірвати договір купівлі-продажу, стягнути із відповідача на її користь 11 326 грн. та 1 500 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2016 року позов задоволено.

Постановлено зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_4 провести заміну тканини неналежної якості на дивані « Елвіс », який був придбаний ОСОБА_5 згідно індивідуального замовлення № 247 від 06 грудня 2013 року на відповідну тканину належної якості.

Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_2 в інтересах відповідача ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим через неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2016 року і ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу із наведених у ній мотивів підтримав, тоді як позивач просила її відхилити, з огляду на безпідставність наведених у ній доводів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове рішення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки тканина, яка втратила свою якість не задовольняє позивача, остання має право вимагати у відповідача її заміни на тканину належної якості.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим, зроблений без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 05 грудня 2013 року та 06 грудня 2013 року позивачем ОСОБА_1 у ПП ОСОБА_4 на Завокзальному ринку у м.Луцьку було придбано меблеві вироби ( крісло та диван ).

Факт придбання товару у відповідача підтверджується товарними чеками від 05 грудня та 06 грудня 2013 року (а.с. 4).

Відтак, встановленим є укладення між сторонами договору купівлі-продажу предметом якого є диван «Елвіс» та крісло «Комфорт» за ціною 5 508 грн. (а.с. 4).

Тому, позивачем обґрунтовано з дотриманням положень ч. 3 ст. 8 ЗУ "Про захист прав споживачів" вимогу пред'явлено ПП ОСОБА_4, як продавцеві придбаного товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Як вбачається із заяви позивача від 08 жовтня 2014 року споживач вказувала, що тканина на дивані втратила свою якість: поморщилась, полиняла та витерлась, а 07 квітня 2015 року звернулась до відповідача із скаргою, на які конкретних відповідей вона не отримала (а.с. 5-6).

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, заперечив факт наявності будь-яких дефектів на зазначених меблях, на які вказувала позивач.

На звернення позивача до ПП ОСОБА_4 з відповідними претензіями на якість товару було проведено завідувачем виробництва ОСОБА_6 та провідним менеджером ОСОБА_7 в присутності гр. ОСОБА_1 обстеження придбаного товару, за результатами якого не виявлено жодних недоліків, про що 01 жовтня 2014 року було складено Акт та встановлено наступне: зміна кольору обивочної тканини відсутня; розтягування чи зморшки обивочної тканини відсутні; просідання чи деформація металевих пружин відсутня; просідання чи збивання пінополіуретану (паролону) відсутнє; механічні пошкодження обивочної тканини, дерев'яних елементів, відсутні; сидільна частина дивану має значні забруднення (а.с. 28)

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 заперечуючи зміст даного акту погодилась з фактом огляду меблів зазначеними особами та проведенням фотографування, вказавши при цьому, що працівниками відповідача та судом першої інстанції залишено поза увагою наявність дефекту м»якого крісла, придбаного разом з диваном.

Аналізуючи зміст даного акту, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не визнає наявність у товару, який був придбаний ОСОБА_1 недоліків, які проявилися у зміні кольору, поморщенні обивочної тканини та наявності механічних пошкоджень та заперечує даний факт відповідними доказами.

За змістом ст. 8 ЗУ " Про захист прав споживача " на споживача покладається обов'язок лише довести наявність дефекту продукції, що всупереч положенням ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем об'єктивно доведено не було, тоді як сторона відповідача наявність таких недоліків заперечує та підтверджує їх відсутність актом огляду, висновками державної санітарно-епідеміологічної експертизи тканини та іншої фурнітури і сертифікатами відповідності ( а.с. 30 - 41 ).

Крім того, позивач не погодилась з пропозицією колегії суддів, передбаченої ч. 4 ст. 10 ЦПК України, про можливість призначення і проведення у справі відповідної судової експертизи на предмет визначення відповідності тканини встановленим показникам, наявності чи відсутності зазначених дефектів тканини та крісла, їх походження, у зв»язку з чим із-за відсутності інших доказів у позивача суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про їх відсутність.

З врахуванням вищевикладеного, а також, зважаючи на недоведеність позивачем, що придбані нею меблі мають вищевказані недоліки, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з тим, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановленого ст. 14 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернулась до суду із вимогами про розірвання договору купівлі - продажу, стягнення грошових сум та відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 уточнила, що від заявлених позовних вимог вона не відмовляється, їх не змінювала, але погоджується з висновками суду першої інстанції в частині покладення обов»язку на відповідача по заміні тканини на дивані.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутня письмова заява позивача про зміну предмету позову, зобов'язавши приватного підприємця ОСОБА_4 провести заміну тканини неналежної якості на дивані «Елвіс», який був придбаний ОСОБА_5 згідно індивідуального замовлення № 247 від 06 грудня 2013 року на відповідну тканину належної якості, суд фактично вийшов за межі позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2016 року у даній скасувати та ухвалити нове.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Інспекція з питань захисту прав споживачів у Волинській області про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових сум та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :