РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м. Кремінна

Справа № 414/2008/15-ц

Провадження № 2/414/22/2016

Кремінський районний суд в Луганській області у складі

головуючого судді Акулова Є.М

секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою площа Красна 5 в м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що з лютого 1981 року вона стала мешкати однією сім»єю із ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1, а 12.01.2004 року вони уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік помер. Померлий заповіту не залишив, тому у відповідності до вимог Цивільного законодавства майно після його смерті спадкують особи за законом. Проте, коли позивачка звернулась у встановлений законом термін до нотаріальної контори їй повідомили, що відповідачі,-доньки спадкодавця від першого шлюбу, які є спадкоємцями першої черги, також звернулися із заявами про прийняття спадщини. В період з 2008 року її чоловік сильно хворів, потребував постійного догляду та перебував у безпорадному стані. Останні 10 років відповідачки не піклувалися про свого батька, не відвідували його, ухилялися від надання йому допомоги, яку той потребував, не приймали участі а ні при житті свого батька, а ні при похованні, а тому, на її переконання, повинні бути усунені від права на спадкування. Просить суд усунути відповідачів від права на спадкування після смерті її чоловіка а їх батька, - ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Зазначила, що вона не була проти того, щоби діти чоловіка від першого шлюбу приходили та спілкувалися з батьком. Її чоловік за життя ніяких претензій до доньок не пред»являв, до суду за стягненням аліментів не звертався. Він боявся лікарів та не хотів лікуватися. Вона особисто або за проханням чоловіка також не зверталася до доньок по допомогу. Вважає, що їх треба усунути від спадкування, оскільки вони не доглядали батька, який потребував допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову. Вказала, що зі слів матері їй відомо, що батько її бив, а тому подружжя розлучилося і вони виховувалися матір»ю. Батько не приймав участі в їх вихованні. Коли вона створила свою сім»ю батько теж відмовився допомагати. Вона має на утриманні двох дітей. Коли він захворів, то по допомогу до неї не звертався. Бажає отримати частку спадщини після смерті батька.

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову. Вказала, що має двох дітей. Батько по допомогу до неї не звертався, а вона не має змоги йому допомагати.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з 12.01.2004 року перебували в шлюбі та мешкали на день смерті спадкодавця за адресою АДРЕСА_1. (ас6-9).

Спадкодавець є батьком відповідачів, що збігається із даними свідоцтв про їх народження. (27-29,33-34).

Спадкодавець заповіту не залишив.

Після його смерті відкрилась спадщина на будинок за адресою АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої черги є його дружина та доньки, які подали до нотаріальної контори у встановленому порядку заяви про прийняття спадщини та відкрито спадкову справу (ас10).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перед смертю хворів ( перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КУ Кремінське РТМО з 06.05.14 по 20.05.14 року, інфаркт), знаходився у відповідному стані, зумовленому його хворобою.

Такий стан його здоров»я пов»заний не тільки із хворобою, але і зі зловживанням спиртними напоями, що випливає із дослідженої судом медичної документації (ас13-16). Так, в анамнезі виписки із історії хвороби (ас14) зазначено, що зі слів дружини чоловік зловживав алкоголем. Після огляду 08.05.14 року психіатром у нього встановлено розлад психіки та поведінки в наслідок вживання алкоголю, а 07.05.14 року нарколог відмітив у пацієнта РПП в наслідок вживання алкоголю, синдром залежності (ас14зворот).

Потребування ОСОБА_4 постійного стороннього догляду, наведене у висновку на адвокатський запит (ас13) не підтверджено відповідним висновком лікарської комісії, а родичі за такою довідкою до медиків не зверталися (ас96-97).

З пояснень свідків ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_4 курив та випивав. Позивачка свої обов'язки, як дружина, виконувала належним чином, піклувалась про свого хворого чоловіка, здійснювала постійний догляд за ним, поховала, про свідчать здійснені нею витрати, підтверджені накладною та свідоцтвом про поховання (ас11-12).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 214 - 215 ЦПК України, підставою для задоволення позову в цивільному судочинстві є доведеність факту порушення прав, свобод чи інтересу особи, яка звернулась до суду за їх захистом.

Вирішення питання щодо усунення права на спадкування з підстав, передбачених ст.1224 ЦК України, можливо за умови , якщо таке право на спадкування існує.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Згідно роз'яснень п.6 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Системний аналіз наведених норм законодавства приводить до висновку, що при вирішенні справи по суті підлягає доказуванню, як факт ухилення від надання спадкодавцеві допомоги так і факт перебування останнього в безпорадному стані та потребування ним допомоги пов»язано саме з таким його станом. Окрім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві , який потребує допомоги, повинен полягати в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов»язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцеві, при цьому особа повинна усвідомлювати такий свій обов»язок та мати можливість його виконувати.

У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, для позивачки усунення відповідачів від спадкування породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки.

Проте, позивачкою не надано належних, допустимих та достатніх доказів перебування спадкодавця у безпорадному стані й потребування при цьому допомоги. Навпаки, судом встановлено, що спадкодавець перебував у відповідному стані, зумовленому його віком, хворобами, шкідливими звичками (тютюнопаління) та зловживанням алкоголем.

Крім того, позивачкою також не надано будь яких заслуговуючи на увагу доказів навмисного ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги, який сам не спілкувався із дітьми, за допомогою до них не звертався ані сам, ані через інших осіб, ані через суд.

Також суд дійшов висновку, що обидві відповідачки не мали змогу, враховуючи їх матеріальний та сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, надавати спадкодавцеві таку допомогу.

Таким чином, в задоволенні вимог позивачки слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.1224 ЦК України, Роз'ясненннями, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", ст. 10,11, 58,60-61,88, 209, 212, 214-215, 294,296 ЦПК України суд, В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування відмовити за недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.М.Акулов