Справа № 308/834/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Гечка К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позові зазначила, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.02.2011 р. Від шлюб у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Спільне життя між ними не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя. Між ними почалися постійні сварки, що з часом переросли в сутички, а тому ними спільно було прийнято рішення про припинення спільного проживання та шлюбних відносин. Спільного господарства під час шлюбу не вели, а тому майнового спору про поділ майна не існує. З часу припинення спільного проживання відповідач не дбає про свою доньку та матеріально не допомагає, не бере участі у її вихованні. Вважає, що примирення між ними не можливе, так як відповідач проживає з іншою жінкою. Відповідач має стабільний дохід за місцем роботи, так як працює в ПАТ «ПУМБ». Просить розірвати шлюб, стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно, дитину залишити проживати разом з нею.

Позивачка в судове засідання не з'явилася. Адвокат позивачки подав заяву в якій просить розглянути справу без фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти проживання дитини разом з матір'ю.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного.

Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 05 лютого 2011 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 10.

Згідно даних свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьком значиться відповідач ОСОБА_2, а мати позивачка ОСОБА_1

Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Обоє наполягають на розірванні шлюбу, що свідчить про відсутність у них будь-якої зацікавленості стосовно збереження шлюбу, а отже і про відсутність підстав для надання їм строку для примирення.

Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що їхня сім'я розпалася остаточно, а цей шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стверджується заявою позивачки.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.

Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, працездатний вік відповідача, наявність у нього постійного місця роботи, а також визнання ним позову. А тому, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Враховуючи, що спору про подальше місце проживання дитини не виникає, доньку сторін слід залишити проживати разом з матір'ю ОСОБА_1

За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений судовий збір в сумі 551.2 грн. за вимогу про розірвання шлюбу та судовий збір в сумі 551.2 грн. в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 25, 56, 105, 110, 112, 180-183, 191 СК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб зареєстрований 05 лютого 2011 року виконкомом Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 10 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Дитину сторін - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати разом з матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки АДРЕСА_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 січня 2016 року і до досягнення нею повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.