УХВАЛА

іменем україни

21 жовтня 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та відсотків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 18 800 доларів США і 15,5 % річних від суми боргу на час вирішення справи (2 914 доларів США) на картковий рахунок позивача або йому особисто про що повідомити суд квитанцією/чеком чи розпискою; для забезпечення позову накласти арешт на майно відповідача, яке знаходиться за місцем її проживання.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Вказана позивачем ціна позову становить 22 184 доларів США, розмір позовних вимог визначений останнім становить 21 714 доларів США (18 800 + 2 914). Позивачу необхідно привести свою позовну заяву у відповідність та визначитись з розміром своїх позовних вимог.

Відповідно до п. 11 ППВССУ "Про застосування судами законодавства про судові витрати" порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону № 3674-VI. У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову.

Після приведення своїх позовних вимог в частині розміру суми боргу, позивачу необхідно вказати ціну позову не тільки в доларовому еквіваленті, а й в гривневому відповідно до офіційного курсу НБУ.

Позивач просить звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Позивачу необхідно вказати, які саме його права як учасника бойових дій порушені відповідачем, що дає йому підставу для звільнення від сплати судового збору, адже спірні відносини витікають з боргових зобов?язань.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 19.08.2013 року відповідач отримала у борг від позивача грошові кошти в розмірі 40 000,00 грн. Визначена позивачем ціна позову в доларах США (сума основного боргу та відсотки).

Позивачу необхідно надати правове обґрунтування визначення суми, яка підлягає стягненню з відповідача на його користь саме в доларах США, навіть тієї суми боргу, яка отримувалась у гривні.

12.11.2013 року відповідач отримала від позивача позику в розмірі 4 000,00 доларів США, 24.01.2014 року - 6 000,00 доларів США, 19.08.2013 року - 40 000,00 грн. За твердженням позивача, відповідач зобов?язувалась повернути грошові кошти в такому розмірі: за розпискою від 19.08.2013 року: до 19.09.2013 року - 16 000,00 грн. (2 400 доларів США), до 19.10.2013 року - 24 000,00 грн. (3 600,00 доларів США); за розпискою від 12.11.2013 року: до 05.12.2013 року - 5 000,00 доларів США; за розпискою від 24.01.2014 року: до 22.02.2014 року - 7 800,00 доларів США.

Положеннями чинного ЦК України передбачено право позичальника на отримання відсотків від суми позики, розмір і порядок отримання яких визначається в договорі, а в разі відсутності такого положення відсотки визначаються на рівні облікової ставки НБУ.

Виходячи з наведеного вбачається, що сума яку зобов?язувалась повернути відповідач включала в себе відсотки від суми позики, а тому суду є незрозумілим на якій правовій підставі позивач просить стягнути з відповідача суму, яка вже включає визначений сторонами розмір відсотків та повторно відсотки на рівні облікової ставки НБУ. Позивачу необхідно надати правове обґрунтування такого подвійного стягнення з відповідача відсоткової ставки, а також надати точний розрахунок в разі застосування облікової ставки НБУ.

Положеннями ч. 2 ст. 151 ЦПК України встановлено, що клопотання про застосування заходів забезпечення позову, повинно бути оформлене окремою заявою, яка в свою чергу повинна містити певну інформацію.

Крім того, до заяви повинні бути додані її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Суд акцентує увагу позивача, на тому, що порушуючи питання про накладення арешту на майно відповідача він повинен оформити таку заяву у відповідності до вимог чинного законодавства, надати її копію для направлення відповідачу та сплатити судовий збір.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що розмір відсотків за обліковою ставкою НБУ, який він просить стягнути з відповідача датований 29.07.2016 року, а з позовом до суду він звернувся 05.10.2016 року.

Також, суд звертає увагу позивача, на необхідність надання правового обґрунтування вимоги щодо зобов?язання відповідача здійснити перерахунок грошових коштів на картковий рахунок позивача або йому особисто про що повідомити суд квитанцією/чеком чи розпискою, адже стягнення грошових коштів за рішенням суду здійснюється безпосередньо державним виконавцем, в разі невиконання боржником цього рішення в добровільному порядку.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та відсотків - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.С. Кицюк