Справа № 283/395/16-ц
Провадження №2/283/245/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2016 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Даниленко Л.Г.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання недійсними умов кредитного договору, перерахунок платежів та стягнення моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в якому просить:

- визнати недійсними умови кредитного договору № R1B, укладеного 15.02.2012 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк», викладені в пунктах 3.3., 4.2., 4.7.;

- зобов?язати Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» здійснити перерахунок платежів по кредитному договору № R1B від 15.02.2012 року з урахуванням недійсності пунктів 3.3., 4.2., 4.7.;

- стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на його користь моральну шкоду в розмірі 20000 гривень.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що між ним та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» 15.02.2012 року був укладений кредитний договір за яким банк надав йому кредит в розмірі 160723 гривні на придбання автомобіля із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19% річних. Однак пункт 3.3. цього кредитного договору передбачає право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки, що суперечить ст. 10561 ЦК України. Тому цей пункт договору необхідно визнати недійсним як несправедливий відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Також є несправедливими і відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» повинні бути визнані недійсними пункти 4.2., 4.7. цього кредитного договору, оскільки вони фактично позбавляють позивача здійснити дострокове погашення кредиту.

Після визнання вищевказаних пунктів кредитного договору недійсними відповідач зобов?язаний здійснити перерахунок коштів внесених на погашення кредиту, оскільки розмір процентної ставки буде зменшений.

Також позивач вважає, що діями відповідача, який надсилав йому незаконні вимоги про погашення кредитної заборгованості та подав до суду позов про стягнення заборгованості, був порушений його звичний життєвий уклад, оскільки позивач вимушений на даний час відстоювати свої вимоги в суді та доводити свою правоту. Все це спричиняє позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в 20000 гривень.

За таких обставин просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з?явився. Від відповідача надійшло заперечення проти позову в якому вказано, що кредитним договором встановлена фіксована процентна ставка в розмірі 19% річних. Однак пунктом 3.3. кредитного договору законно передбачені випадки у яких відсоткова ставка збільшується у чітко встановленому розмірі. У зв?язку з цим такий пункт договору не порушує права позивача і відсутні підстави для визнання його недійсним. Також жодним чином не порушують права позивача на дострокове погашення кредиту пункти 4.2., 4.7. кредитного договору, які встановлюють порядок нарахування відсотків та списання внесених коштів. Право позивача на дострокове погашення кредиту встановлюється пунктами 4.15.- 4.22. кредитного договору.

Дії відповідача на погашення отриманого позивачем кредиту були здійснені в рамках закону, а тому не можуть слугувати підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди.

У зв?язку з цим просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Крім того просить застосувати строк позовної давності.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» був укладений кредитний договір № R1B відповідно до якого позивач отримав кредит в розмірі 160723 гривні із сплатою коштів за користування кредитом в розмірі 19% річних (а.с. 15-23). Забезпеченням виконання кредитного договору є застава автомобіля CITROEN C4 (а.с. 17).

Виходячи з умов договору, дана процентна ставка є фіксованою. Пунктом 3.3., який складається з підпунктів 3.3.1., 3.3.2., 3.3.3., 3.3.4. та 3.3.5., передбачені випадки підвищення або зниження вказаної процентної ставки. Зокрема в ньому зазначено:

3.3. Процентна ставка.

3.3.1. Проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 19% річних. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватись шляхом укладання договору про внесення змін до цього договору, у випадку і порядку, встановленому підпунктом 5.2.7. цього договору.

3.3.2. У випадку невиконання зобов?язань передбачених підпунктом 5.3.11. та 5.3.12. цього договору (зобов?язання щодо вчасного страхування предмета застави за ризиками повного КАСКО та страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу), розмір процентів згідно підпункту 3.3.1. цього договору автоматично підвищується на 5% річних через 3 робочих дні після:

- не укладання позичальником нового договору страхування у випадку закінчення строку дії попереднього договору страхування у строк та на умовах, визначених підпунктами 5.3.11. та 5.3.12. цього договору;

- не надання банку копій договорів страхування та документів, що підтверджують сплату страхового платежу, укладених/складених/оформлених на умовах та в строк, визначених підпунктами 5.3.11. та 5.3.12. цього договору.

- отримання банком від страхової компанії інформації/документів щодо невиконання позичальником умов договорів страхування без попередньої письмової згоди банку.

Про збільшення розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення листа та нового графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг.

При цьому позичальник підписанням цього договору підтверджує, що для вказаного вище застосування нової процентної ставки не вимагається підписання сторонами будь-яких інших додаткових договорів/документів, крім цього договору, оскільки невиконання позичальником зобов?язань, передбачених підпунктами 5.3.11. та 5.3.12. цього договору, є обставинами/факторами, від яких залежить розмір процентів за цим договором.

3.3.3. Після усунення Позичальником порушення зобовязань, передбачених підпунктами 5.3.11. та 5.3.12. цього договору, а саме: надання позичальником в банк документів, що підтверджують укладання договору страхування (страхового полісу) або продовження строку дії договору страхування (страхового полісу) та сплати страхового платежу у страховика, зазначеного в підпункті 3.3.5 цього Договору (у разі наявності партнерської програми страховика з банком на момент сплати страхового платежу) процентна ставка за цим договором зменшується на 5% річних з дати надання відповідних документів.

3.3.4 У випадку невиконання зобовязання, передбаченого підпунктом 5.3.10 цього договору (зобов?язання не використовувати предмет застави для підприємництва), розмір процентів згідно підпункту 3.3.1. цього Договору автоматично підвищується на 2% (два відсотка) річних через 3 (три) робочих дні з дня складення акту/звіту перевірки наявності та стану транспортного засобу, в якому зазначено факт використання автомобіля, заставою якого забезпечено виконання зобовязання за цим Договором для здійснення господарської комерційної діяльності (підприємництва). Про збільшення розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення листа та нового графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг.

При цьому позичальник підписанням цього договору підтверджує, що для вказаного вище застосування нової процентної ставки не вимагається підписання сторонами будь-яких інших додаткових договорів/документів, крім цього договору, оскільки невиконання позичальником зобовязання, передбаченого підпунктом 5.3.10 цього договору, є обставиною/фактором від якого залежить розмір процентів за цим договором.

3.3.5. У разі якщо відповідно до умов підпункту 5.3.11. цього договору позичальник або інша особа здійснює страхування автомобіля, опис якого зазначено в пункті 3.8 цього договору, в Страховій компанії «ВіДі-Страхування», ідентифікаційний код 35429675 (далі страховик), замість процентної ставки, передбаченої підпунктом 3.3.1. цього Договору, встановлюється процентна ставка в розмірі 16,29 % (шістнадцять цілих двадцять девять сотих процентів) річних (далі акційна процентна ставка).

Акційна процентна ставка діє виключно на період дії договору страхування (полісу), укладеного зі страховиком.

У разі укладення позичальником договору страхування автомобіля не зі страховиком, а з іншою погодженою банком страховою компанією та надання протягом 2 (двох) робочих днів з дня закінчення строку дії попереднього договору страхування копії договору страхування та документів, що підтверджують сплату страхового платежу, проценти за користування кредитом з дня, наступного за днем закінчення дії попереднього договору страхування (полісу), нараховуються за ставкою, встановленою підпунктом 3.3.1. цього договору.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

В пункті 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" суд роз?яснив, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року N 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З пункту 3.3. кредитного договору № R1B від 15 лютого 2012 року вбачається, що сторони за взаємною згодою погодили умови зміни фіксованої процентної ставки. Ці умови є чіткими та зрозумілими. Таким чином умови пункту 3.3. не свідчать про наявність у відповідача права в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки, а тому умови цього пункту договору не є нікчемними відповідно до ст. 1056-1 ЦК України. Також ці умови не є несправедливими та не підлягають визнанню недійсними відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

В пунктах 4.2. та 4.7. кредитного договору № R1B від 15 лютого 2012 року вказано:

4.2. Проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуються двічі на місяць: 17 числа та в останній робочий день кожного місяця. Період, за який сплачуються проценти з 18 числа (включно) попереднього місяця по 17 число (включно) поточного місяця.

4.7. Цим договором позичальник передає банку право на щомісячне списання платежу згідно з графіком для повернення кредиту, процентів нарахованих за кредитом, з рахунку в дату, яка вказана в пункті 3.5. цього договору (18 число кожного місяця).

Умови цих пунктів встановлюють порядок нарахування процентів та списання внесених коштів на погашення заборгованості по кредиту. Вони також не є несправедливими та не підлягають визнанню недійсними відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Умови пунктів 4.2. та 4.7. кредитного договору № R1B від 15 лютого 2012 року жодним чином не порушують право позивача на дострокове погашення кредиту, оскільки порядок реалізації такого права позивача викладений в пунктах 4.15 4.22 кредитного договору.

Таким чином суд відмовляє позивачу за безпідставністю в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними умов кредитного договору № R1B, укладеного 15.02.2012 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк», викладених в пунктах 3.3., 4.2., 4.7. договору.

Оскільки суд відмовив у визнанні недійсними умов кредитного договору, то і у відповідача відсутній обов?язок здійснити перерахунок платежів з урахуванням недійсності пунктів 3.3., 4.2., 4.7. вищевказаного договору. У зв?язку з цим суд відмовляє за безпідставністю в задоволенні позовних вимог про зобов?язання Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» здійснити перерахунок платежів по кредитному договору № R1B від 15.02.2012 року з урахуванням недійсності пунктів 3.3., 4.2., 4.7.

Стосовно стягнення моральної шкоди слід вказати наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також моральна шкода відшкодовується і в інших випадках, які чітко вказані в законодавстві.

Правомірні дії відповідача спрямовані на стягнення з позивача заборгованості за кредитом не є підставою для стягнення моральної шкоди.

Доказів стосовно вчинення відповідачем відносно позивача неправомірних дій, які б слугували підставою для відшкодування моральної шкоди, суду не надано.

За таких обставин суд відмовляє позивачу за безпідставністю і у задоволенні позовних вимог в частині стягненні моральної шкоди.

Від сплати судового збору позивач звільнений відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»

Керуючись ст. ст. 3, 11, 60, 88, 176, 179, 185, 212-216 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 23, 10561 ЦК України,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Малинського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_2