Головуючий 1 інстанції Руденко Л.М.
Категорія 55 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Новосьолової Г.Г., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Долі В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Словянський керамічний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Словянський керамічний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ «Словянський керамічний комбінат» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 395,05 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ВАТ «Словянський керамічний комбінат» в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

З вказаним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення в оскаржуваній частині є незаконним, оскільки, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення компенсації, суд зазначив, що не надано доказів про відмову власника або уповноваженого ним органу у виплаті компенсації, у матеріалах справи відсутні дані про розмір заборгованої заробітної плати після утримання податків по місяцям, за які вона утворилась, а також не надано доказів того, що компенсація не була нарахована під час перебування в трудових відносинах з відповідачем. Вважає, що суд не врахував, що у поданому нею у якості додатку до позову листі ліквідатора ВАТ «Словянський керамічний комбінат» зазначено, що погашення заборгованості із заробітної плати у межах справи про банкрутство неможливо, зважаючи на відсутність ліквідних активів, а відтак і грошових коштів від їх реалізації. Також судом не враховані вимоги ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати через порушення строків її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1427 від 20 грудня 1997 року, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року. Суд не визначився, які факти протиправної діяльності чи бездіяльності відповідача призвели до затримки виплати заробітної плати позивачці і які правовідносини з огляду на це виникли між сторонами, що дає підстави для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача ВАТ «Словянський керамічний комбінат» у судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працювала у ВАТ «Словянський керамічний комбінат» з 09 лютого 1985 року по 20 жовтня 2000 року, звільнена за згодою сторін.

Постановою Господарського суду Донецької області від 25 грудня 2008 року у справі №33/41Б припинено процедуру розпорядження майном ВАТ «Словянський керамічний комбінат», відкрито ліквідаційну процедуру ВАТ «Словянський керамічний комбінат», що підтверджується листом ліквідатора ВАТ «Словянський керамічний комбінат» від 15 квітня 2015 року за № 15-04/33/41Б.

Згідно листа ліквідатора ВАТ «Словянський керамічний комбінат» від 15 квітня 2015 року за №15-04/33/41Б, який адресований колективу працівників ВАТ «Словянський керамічний комбінат», відповідно до списку працівників, які мають заборгованість з виплати заробітної плати підприємства банкрута ВАТ «Словянський керамічний комбінат», заборгованість по заробітній платі перед позивачкою ОСОБА_1 складає 305,05 грн., на теперішній час погашення заборгованості в межах справи про банкрутство неможливо через відсутність ліквідних активів, а відтак і грошових коштів від їх реалізації.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції виходив з того, що наявність заборгованості підтверджується листом ліквідатора № 15-04/33/41Б від 15 квітня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, суд першої інстанції виходив з недоведеності обставин, які повинні бути враховані при стягненні компенсації, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження виплати їй заборгованості та даних про відмову власника або уповноваженого ним органу у виплаті компенсації. В матеріалах справи відсутні дані про розмір заборгованості по заробітній платі після утримання податків і платежів по місяцях, за які вона утворилась, будь-яких доказів того, що така компенсація не була нарахована під час перебування в трудових відносинах із підприємством позивачем також не надано, суд позбавлений можливості самостійно вирахувати розмір компенсації в звязку із недоведеністю обставин, які повинні бути враховані при нарахуванні компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачка оскаржує рішення суду лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість висновків суду лише в цій частині.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати є правильним та ґрунтується на вимогах закону.

Згідно із ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

01 січня 2001 року набув чинності Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-III.

Згідно із ст.1 цього закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст.ст. 2, 3 вказаного закону компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

З метою реалізації Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» постановою Кабінету Міністрів від 21 лютого 2001 року №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, пунктом 2 якого встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, нарахованої працівникові за період роботи з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2000 року, проводиться відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв1язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427, до ліквідації заборгованості із заробітної плати за зазначений період.

Позивачка звільнена 20 жовтня 2000 року, відповідно заборгована їй заробітна плата нарахована до 01 січня 2001 року, тобто до набуття чинності Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», тобто компенсація невиплаченої позивачці заробітної плати підлягає обчисленню на підставі Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1427 від 20 грудня 1997 року з наступними змінами.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000року №2050-III та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 року, є безпідставними, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами цими нормативними актами не регулюються.

Згідно із п. 2 - 5 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. У разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Виплата працівникові суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць.

Із копії листа ліквідатора ВАТ «Словянський керамічний комбінат» від 15 квітня 2015 року вбачається, що заборгованість за підприємством перед позивачем становить 395,05 грн. Проте інформації за який період виникла ця заборгованість та з чого вона складається, чи це є сума не виплаченої заробітної плати після утримання податків та платежів чи з неї ще потрібно утримати податки і обовязкові платежі в листі не зазначено.

Відсутність належних та допустимих доказів про розмір нарахованої, але не виплаченої позивачці заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) унеможливлює розрахунок компенсації та є підставою для відмови у позові через його недоведеність.

Враховуючи зазначене, висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати через недоведеність обставин, які повинні бути враховані при нарахуванні компенсації, є правильним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зокрема, вони зводяться до перелічення нормативних актів, якими передбачено компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, та не містять обґрунтованих заперечень щодо висновку суду про відсутність інформації про розмір заборгованості заробітної плати щомісячно після утримання податків і платежів.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга позивача підлягає відхиленню, а рішення суду в оскаржуваній позивачкою частині - в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді