У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № DN81AR03110176 від 6 листопада 2007 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 52 446 грн 83 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,80 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50 % від суми наданого кредиту, зі строком повернення коштів до 5 листопада 2014 року.

У забезпечення виконання позичальником умов цього договору 6 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань, утворилася заборгованість, розмір якої станом на 14 травня 2015 року становив 259 015 грн 64 коп. і складався з: 58 113 грн 34 коп. - заборгованості за кредитом; 7 737 грн 73 коп. - заборгованості з комісії за користування кредитом; 193 164 грн 57 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Указану заборгованість позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 94 907 грн 74 коп. заборгованості за кредитним договором від 6 листопада 2007 року. Вирішено питання про судовий збір. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення пені, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені з 193 164 грн 57 коп., заявлених у позові, до 29 056 грн 67 коп.

Такий висновок судів відповідає вимогам закону та узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14 та від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, відповідно до яких ч. 3ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

За таких обставин наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити, заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко

О.В. Ступак

Колегія суддів: