АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1538/16 Справа № 202/3047/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпрпоетровська від 10 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

27 лютого 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №HAU4SE00000585 від 17.01.2006 року, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 10000,0 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 24,00% на рік; кінцевий термін повернення 16.01.2008 року. Зобовязання за даним договором було забезпечено договором поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеним між позивачем та ПАТ «Акцент-Банк». ОСОБА_2 умови кредитного договору порушив, в звязку з чим, станом на 30.09.2013 року, виникла заборгованість у розмірі 76666,27 грн., а саме: 2282,16 грн. заборгованість за кредитом, 26117,70 грн. заборгованість за відсотками за користуванням кредиту, 1345,42 грн. заборгованість по комісі, 46920,99 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № HAU4SE00000585 від 17.01.2006 року у розмірі 66666,27 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,0 грн. та судовий збір в сумі 766,66 грн; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 10000,0 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року у задоволенні позовним вимог банку відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення норм процесуального права, неповне зясування обставин справи, в звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення; судові витрати просить стягнути з відповідачів.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Так, відповідач ОСОБА_2 судову повістку про слухання справи 17.02.2016 року отримав 30.01.2016 року, що стверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів справи (а.с. 99). Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 17 січня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №HAU4SE00000585, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 10000,0 грн. зі сплатою за користування кредитом 2 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення кредиту по 16.01.2008 року включно. Також умовами договору передбачена комісія в розмірі 1,5% від суми виданого кредиту щомісяця. Порядок погашення заборгованості за договором передбачений у вигляді щомісячного внесення платежів, починаючи з першого місяця, наступного за датою надання кредиту, у період з 15 по 20 число кожного місяця у сумі 680,38 грн. (а.с.9-10).

Пунктом 4.1 вказаного вище кредитного договору, передбачено, зокрема, що при порушенні позичальником кожного із зобовязань, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення платежів.

Також встановлено, що на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №HAU4SE00000585 від 17.01.2006 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» 20.10.2010 року було укладено договір поруки №167, відповідно до якого розмір відповідальності поручителя ПАТ «Акцент-Банк» перед кредитором ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 10000,0 грн. (а.с.7-8).

У звязку із неналежним виконанням позичальником зобовязань за кредитним договором №HAU4SE00000585 від 17.01.2006 року, станом на 30.09.2013 року, утворилась заборгованість у розмірі 76666,27 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 2282,16 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 26117,7 грн., заборгованість по комісії 1345,42 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобовязань у сумі 46920,99 грн. Вказана заборгованість підтверджується наданим банком розрахунком на аркушах справи 6 та 109.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У пункті 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 за № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зокрема, розяснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що відповідач ОСОБА_2 має складне матеріальне положення, що підтверджується, зокрема, листом головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1396-08/20 від 01.02.2016 року (а.с.104), з якого вбачається, що вказаний відповідач у період 2014 - 2015 роки офіційних доходів не отримував, а також відповіддю головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 16.01.2016 року (а.с.101-102), де зазначено, що в період з 01.01.2014 по 30.09.2015 року інформація про наявність доходів у ОСОБА_2 відсутня; враховуючи, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, - колегія дійшла висновку, що нарахований банком розмір пені повинен бути зменшений до достатнього та необхідного розміру 10000,0 грн. Крім цього, з відповідача ОСОБА_2 на користь банку підлягають стягненню прострочене тіло кредиту 2282,16 грн., відсотки за користування кредитом 26117,70 грн., прострочена комісія 1345,42 грн.

Колегія звертає увагу, що до винесення оскаржуваного рішення заява про застосування позовної давності місцевому суду не надавалась. Більше того, відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про розгляд даної справи апеляційним судом, до суду другої інстанції заяву про застосування позовної давності також не надав. Викладене стверджується матеріалами даної цивільної справи. На зазначені обставини місцевий суд уваги не звернув, що спричинило неправомірне застосування позовної давності без заяви відповідача та ухвалення незаконного рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Також районний суд не звернув увагу на положення ч. 1 ст. 1 ГПК України, де закріплено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку, що провадження стосовно вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у сумі 834,65 грн., що складається із судового збору за подання позовної заяви в розмірі 397,45 грн. та судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 437,20 грн.

Банком не представлено доказів на підтвердження факту оплати витрат на юридичну допомогу у сумі 3200,0 грн., тому вимога про стягнення на користь банку вказаної суми не підлягає задоволенню у звязку з недоведеністю.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст.ст. 303, 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Провадження в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" закрити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за договором № HAU4SE00000585 від 17.01.2006 року, станом на 30.09.2013 року, у сумі 39745 грн. (тридцять девять тисяч сімсот сорок пять) грн. 28 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2282,16 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 26117,70 грн., заборгованості по комісії у розмірі 1345,42 грн. та пені 10000,0 грн.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір у сумі 834 (вісімсот тридцять чотири) грн. 65 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді