Справа № 629/4610/15-ц
Номер провадження 2/629/109/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.02.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Шевцова О.А.,
секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,
Відповідач звернувся до позивача із зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 10.12.2013 року була оформлена кредитна картка «Універсальна» з встановленою процентною ставкою 2,5 відсотків щомісяця. З 01.09.2014 року позивачем в односторонньому порядку без належного повідомлення відповідача була збільшена процентна ставка за використання кредитного ліміту до 2,9 відсотків на місяць, з 01.04.2015 року дана ставка зросла до 3,6 відсотків на місяць, а з 01.04.2015 року ставка зросла до 7,2 відсотки на місяць на суму кредиту. Будь-яких повідомлень щодо збільшення процентної ставки відповідачем не отримувалося, будь-яких додаткових угод не підписувалося, у звязку із чим відповідач вважає неправомірними дії позивача щодо одностороннього збільшення процентної ставки за використання кредитного ліміту. Також відповідач вважає неправомірним дії позивача щодо списання грошових коштів з карти для виплат в рахунок погашення кредитної заборгованості.
Відповідач просить суд визнати дії позивача щодо збільшення процентної ставки та списання заборгованості з карти для виплат неправомірними, визнати умову договору щодо одностороннього збільшення процентної ставки недійсною, зобовязати позивача зробити перерахунок заборгованості та в подальшому застосовувати процентну ставку в розмірі 2,5 відсотки на місяць за використання кредитного ліміту.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд цивільної справи у його відсутність на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач у судовому засіданні пояснив, що дійсно має заборгованість перед позивачем за кредитним договором, вимоги первісного позову не визнав в частині суми нарахованих відсотків за користування кредитним лімітом, з підстав зазначених у зустрічному позові, який підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.
Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення відповідача, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень, приходить до наступних висновків.
Статтею 10 ч. 3 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Обовязок сторін щодо доведення обставин, на які вони посилаються як на вимогу своїх вимог та заперечень, також закріплений в ч. 1 ст. 60 ЦПК України.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до анкетизаяви ОСОБА_2 від 24.12.2010 року (а.с. 7) та анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 10.12.2013 року (а.с. 92), відповідач надав згоду, що дані заяви разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім цього, відповідач ознайомився і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Крім цього, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем до 01.09.2014 року нараховувалася процентна ставка в розмірі 30 відсотків річних, що дорівнює 2,5 відсотків на місяць (30 % / 12 місяців = 2,5 %), з 01.09.2014 року до 01.04.2015 року нараховувалася процентна ставка в розмірі 34,80 відсотки річних, що дорівнює 2,9 відсотків на місяць (34,80 % / 12 місяців = 2,9 %), а з 01.04.2015 року нараховувалася процентна ставка в розмірі 43,20 відсотки річних, що дорівнює 3,6 відсотків на місяць (43,20 % / 12 місяців = 3,6 %).
Згідно вимог чинного законодавства та п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 28), до обовязків відповідача входить сплачувати заборгованість по Кредиту, процентам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених Договором.
Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором.
Вирішуючи питання про розмір заборгованості за кредитним договором та правомірності зміни процентної ставки за договором суд виходить з наступного.
Статтею 1056-1 ч. 1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Крім цього, положення вказаної статті передбачають, що розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку не допускається, а у разі застосування змінюваної процентної ставки допускається одностороннє збільшення процентної ставки на умовах визначених законодавством та договором.
Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, Банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, в тому числі у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9 даного договору. Якщо на протязі 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то рахується, що Клієнт приймає нові умови.
Пунктом 1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що до обовязків Банку входить не рідше ніж один раз на місяць у спосіб, зазначений в Заяві, надавати виписки про стан Картрахунків і про проведені за минулий місяць операціям по Картрахункам. При підключенні до системи Internet-banking (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс.
Відповідачем суду надані копії виписок, які сформовані в системі Internet-banking (Приват24) (а.с. 87-91), в яких містяться повідомлення за різні періоди з 01.12.2013 року по 03.12.2015 року. Дані виписки підтверджують факт, що відповідач підключений до системи Internet-banking (Приват24).
Згідно повідомлення у системі Internet-banking (Приват24) за 31.07.2014 року (а.с. 88) було повідомлено відповідача, про встановлення процентів за використання кредитного ліміту за ставкою 2,5 відсотки на місяць по кредитним операціям до 31.08.2014 року, 2,9 відсотки по операціям з 01.09.2014 року. Аналогічні повідомлення у системі Internet-banking (Приват24) направлялися відповідачу повідомленнями від 29.08.2014 року та 31.12.2014 року (а.с. 89).
Виписками з системи Internet-banking (Приват24) також підтверджується, що відповідач був повідомлений про збільшення ставки до 3,6 відсотків по операціям з 01.04.2015 року (а.с. 90).
З урахуванням даних доказів та положень Умов та Правил надання банківських послуг, суд вважає, що доводи зустрічного позову щодо незгоди зі збільшенням відсоткової ставки не є обґрунтованими, оскільки позивач повідомляв відповідача про зміну відсоткової ставки у спосіб, визначений п. 1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг. Анкета-заява відповідача місить відомості про те, що він на час укладання кредитного договору був ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тобто був обізнаний та добровільно надав свою згоду як на можливість зміни банком процентної ставки в односторонньому порядку, так і на спосіб повідомлення за допомогою системи Internet-banking (Приват24).
Суд вважає, що будучи обізнаним про зміну відсоткової ставки за користування кредитом, а також про нараховані відсотки за зміненими відсотковими ставками, відповідач не мав перешкод звернутися до позивача щодо незгоди зі змінами відсоткової ставки, але цього зроблено не було, що відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг є підставою вважати, що він погодився з даними змінами.
Згідно з абзацом 3 п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК.
Таким чином, відповідач підписавши анкету-заяву, ознайомившись і погодившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, погодився на процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору. У судовому засіданні встановлено, що позивачем направлялася пропозиція в порядку встановленому договором, шляхом надання виписки у системі Internet-banking (Приват24), відповідач відповідно до п. 1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг зобовязаний отримувати дані виписки, але на повідомлення кредитора про зміну відсоткової ставки не відреагував жодним чином, що є прийняттям змінених умов кредитування відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що доводи зустрічного позову щодо неналежного повідомлення позивачем відповідача про зміну відсоткової ставки є необґрунтованими.
Доводи відповідача у зустрічному позові про те, що анкета-заява не містить графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, інших фінансових зобовязань за кожним платіжним періодом з докладним розписом сукупної вартості кредиту за кожним платіжним періодом, суд вважає такими, що не впливають на зміст зустрічних позовних вимог. Крім цього, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту, який може як використовуватися так і не використовуватися відповідачем на власний розсуд, що унеможливлює встановлення графіку платежів та визначення сукупної вартості кредиту.
Також доводи зустрічного позову щодо неприпустимості самостійного списання позивачем грошових коштів із карти для виплат відповідача в рахунок погашення кредитної заборгованості, спростовуються п. 2.1.1.12.9 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого Держатель доручає Банку списувати з будь-якого рахунку Держателя, відкритого в Банку, в тому числі з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення Боргових зобовязань, в тому числі Мінімального обовязкового платежу.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги зустрічного позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а первинні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
У звязку із задоволенням судом позовних вимог, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати в сумі 1218 грн.
На підставі ст. 10, 526, 527, 530, 625, 1056-1 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.А. Шевцов