Справа № 348/2367/15-ц
Провадження № 22-ц/779/508/2016
Головуючий у 1 інстанції Мужик І.І. І. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Девляшевського В.А.

секретаря Мельник О.В.

з участю: представник ОСОБА_2- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Надвірнянського районного суду від 11 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Надвірнянського районного суду від 11 січня 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, 28.04.2012 р. н. та ОСОБА_6,17.04.2014 р. н. в твердій грошовій формі - по 600 грн. щомісячно на кожну дитину.

Стягнення аліментів розпочато з 03.12.2015 року і вирішено проводити до повноліття дітей.

Стягнуто з ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 700 грн. судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги адвокатом.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не врахував матеріального стану відповідача, а такий має значення. На даний час ОСОБА_2 ніде не працює, жодних доходів не отримує, а фактично перебуває на утриманні батьків. Стягнення з нього аліментів у визначеному судом розмірі поставить ОСОБА_2 у скрутне матеріальне становище. Апелянт не заперечує щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину.

Також представник ОСОБА_2 вказує, що заявляючи вимогу про стягнення аліментів, позивач не вказала на які саме потреби та в якому розмірі будуть витрачатись нею аліментні кошти, а суд першої інстанції належним чином не з'ясував дану обставину.

Крім того, апелянт вказує на безпідставне, на її думку, стягнення з відповідача 700 грн. витрат ОСОБА_4 на правову допомогу, оскільки такі не підтверджені належними доказами.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, апелянт просила скасувати та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити частково, та стягувати з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1000 грн. на двох неповнолітніх дітей - тобто по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Просить також відмовити в задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2- ОСОБА_3 вимоги підтримала з тих же мотивів, що зазначені в апеляційній скарзі, просили про її задоволення.

ОСОБА_4, будучи належно повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не зявилася.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника ОСОБА_2, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З копії свідоцтва про шлюб, що міститься в матеріалах справи вбачається, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 і син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На даний час неповнолітні діти сторін проживають з матір'ю - ОСОБА_4 та перебувають на її утриманні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.ст. 180,182,184 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Суд, при визначенні розміру аліментів, повинен враховувати найбільш вагомі обставини, визначені законом, які мають братися ним до уваги при вирішенні спору. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення по справі, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що остання, вправі вимагати від відповідача (батька дітей) аліменти на їх утримання, та з врахуванням матеріального становища відповідача, мінливості отримуваних доходів, визначив розмір стягуваних аліментів в твердій грошовій сумі.

Що стосується визначеного судом розміру аліментів - по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, то колегія суддів зазначає, що виходячи з норм сімейного законодавства, батьки мають рівні права та обов'язки відносно дітей і повинні забезпечити дитині хоча б прожитковий мінімум, який відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" для дітей віком до 6 років на час постановлення судом рішення становив 1167 грн.

Визначаючи до сплати відповідачу в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердому грошовому розмірі по 600 грн. в місяць на кожну дитину, суд виходив з того, що така сума складає лише половину прожиткового мінімуму, який з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, забезпечує тільки мінімальні потреби дітей, однак не достатні для повноцінного їх розвитку.

Доводи апелянта, про те, що ОСОБА_2 не працює, не займається підприємницькою діяльністю не є підставою для звільнення його від обовязку утримувати дітей. З матеріалів справи, вбачається, що відповідач є молодою, працездатною особою, а отже взмозі надавати, принаймні мінімальне, забезпечення своїм дітям.

Згідно довідки від 15.12.2015 року відповідач на обліку в центрі зайнятості, як особа що не може самостійно працевлаштуватися не перебуває (а.с.25). Будь які дані про наявність інших утриманців та докази, які б вказували на його (ОСОБА_2Б,) неспроможність сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі в матеріалах справи відсутні.

Що стосується доводів апелянта про безпідставне стягнення з нього витрат на правову допомогу в сумі 700 грн., то такі не заслуговують на увагу.

Так, на підтвердження вказаних вимог позивача, в матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги укладений між ОСОБА_4 та адвокатом, а також додано оригінали квитанцій про сплату коштів за складання позовної заяви та здійснення адвокатом представницьких функцій при розгляді цивільної справи в суді (а.с. 9).

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_9