№пр.2/521/864/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Буран О.М.
при секретарі - Янкул Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1, третя особа: Малиновський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд
Позивач звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Малиновський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та просить визнати ОСОБА_1,1968року народження таким, що втратив право користування житловим приміщенням, 444/1000 частинами двохкімнатної квартири №1«а», в будинку №51, по вулиці Середній, в м.Одесі..
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить 444/1000 частин двохкімнатної квартири №1«а», в будинку №51, по вулиці Середній, в м.Одесі. на підставі договору дарування від 20.12.2002 року, реєстр. №3-5140, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації від 12.02.2003 року. У вказаній квартирі з 13.01.1999року було зареєстровано дядька позивача, ОСОБА_1 ОСОБА_1, 1968р.н. З моменту набуття позивачем права власності на вказану квартиру, відповідач за спірною адресою ніколи не проживав, ні сусіди, а ні позивач ніколи не бачили його за вказаною адресою, однак в добровільному порядку знятися з реєстрації за вказаною адресою, жодних зусиль відповідач не приймає. При зверненні позивача до паспортного відділу з вказаного питання, їй було відмовлено. З метою відновлення свого порушеного права, позивач змушена звернутися з вказаним позовом до суду.
Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтвердив, просив суд позов задовольнити, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник третьої особи: Малиновського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, сповіщений належним чином, у судове засідання не з*явився.
Відповідач, сповіщений належним чином за адресою реєстрації, у судове засідання з'явився, докази про сповіщення містяться у матеріалах справи, заперечень стосовно предмету позову, або заяви про розгляд справи за його відсутності, до суду не надходило..
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні та зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивачу, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 444/1000 частин двохкімнатної квартири №1«а», в будинку №51, по вулиці Середній, в м.Одесі. на підставі договору дарування від 20.12.2002 року, реєстр. №3-5140, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації від 12.02.2003 року, номер запису: 470пр.стр.74, реєстр.372.
Відповідно до ст..150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
У вказаній квартирі з 13.01.1999року було зареєстровано дядька позивача, ОСОБА_1 ОСОБА_1, 1968р.н., згідно виписки з домової книги про склад сім*ї та реєстрацію за №3561 від 10.09.2015 року.
З моменту набуття позивачем права власності на вказану квартиру, відповідач, ОСОБА_1 за спірною адресою ніколи не проживав, ні сусіди, а ні позивач ніколи не бачили його за вказаною адресою, однак в добровільному порядку знятися з реєстрації за вказаною адресою, жодних зусиль відповідач не приймає.
Особистих речей ОСОБА_1 за вказаною адресою немає, комунальні платежі та інші витрати по утриманню квартири він не сплачує, ремонтні роботи, пов'язані з підтриманням помешкання у належному стані ніколи не проводив, претензій на дану житлову площу не заявляв.
Відповідно до ст..150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Факт відсутності відповідача за спірною адресою з 20.12.2002 року по теперішній час, підтверджується спільною заявою сусідів, затвердженою начальником дільниці №3 КП «ЖКС «Хмельницький» від 10.09.2015 року.
Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У судовому засіданні доведено, що відповідач, ОСОБА_1 не мешкає у будинку за вказаною адресою з 20.12.2002 року, тому суд вважає, що він втратив право користування спірною житловою площею.
Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов.
Крім того, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для власника в користуванні цією жилою площею.
Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 11 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.
Реєстрація відповідача за спірною адресою, перешкоджає власнику при укладенні цивільно-правових договорів, незаконно обмежує її право як власника в повному обсязі, утворює перешкоди при здійсненні права користування, володіння, розпорядження житловим приміщенням .
Вирішити це питання в несудовому порядку позивач не має можливості, тому що відповідач самостійно не приймає ніяких зусиль щодо зняття з реєстрації.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другою сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи.
Також на користь позивача стягненню з відповідача підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 487,2грн. (Квитанції №80075052, №80075025 від 11.09.2015 року)
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 16, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. 3, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1, третя особа: Малиновський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням 444/1000 частинами двохкімнатної квартири №1«а», в будинку №51, по вулиці Середній, в м.Одесі, житловою площею 32,0 кв.м, загальною площею 53,4 кв.м..
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 487,2 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О.М. Буран