АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ЧІЧІЛЯ В.А.,

за участю секретаря ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Октбярського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Омега Банк", Товариства з обмеженою відповідальністю " Факторингова компанія " Вектор Плюс", Товариства з обмеженою відповідальністю " Кредитні ініціативи" про визнання договорів факторингу недійсними, визнання частково недійсним умов кредитного договору.

Апеляційний суд, заслухавши, доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом у якому зазначала, що 14.11.2007 року між нею та АКБ «ТАС Комерцбанк» укладено кредитний договір № 1601/1107/96-329.

Правонаступником АКБ « ТАС Комерцбанк» став АТ "Сведбанк", а наданий час є ПАТ « Омега Банк»

В забезпечення виконання зобовязань, 14.11.2007 року між сторонами укладено іпотечний договір № ВКВ 384190 від 14.11.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу.

У грудні 2013 року позивачка дізналася, що ПАТ « Сведбанк» уклало договір факторингу № 15 з ТОВ « Факторингова компанія « Вектор Плюс» , а останні в цей же день уклали договір факторингу б/н з ТОВ « Кредитні ініціативи»

Вважала, що дані договори укладені з порушенням норм чинного законодавства і умов кредитного договору № 1601/1107/96-329 від 14.11.2007 року.

Стверджувала, що із змісту оспорюваних договорів не вбачається, що вони стосуються вказаного вище кредитного договору.

У звязку з цим просила визнати недійсним договір факторингу №15 від 28.11.2012 року, укладений між ПАТ "Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником « АКТ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ Факторингова компанія « Вектор Плюс».

Визнати недійсним договір факторингу б/н від 28.11.2012 року, укладений між ТОВ « Факторингова компанія « ОСОБА_5 плюс» та ТОВ « Кредитні ініціативи».

Визнати частково недійсним з моменту укладення п.9.5 кредитного договору № 1601/1107/96-329 від 14.11.2007 року між АКБ « ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2015 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 порушено питання про скасування рішення місцевого суду з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 порушено питання про скасування рішення місцевого суду з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, вважає, що останні задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 14.07.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 1601/1107/98-329 та додаткові угоди до нього, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 16000 доларів США, на строк та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, та виконувати всі свої зобовязання у повному обсязі та у строки, передбачені цим договором.

Строк користування кредитом - з моменту фактичної видачі кредиту відповідно до умов цього договору по 14.11.2017 року. Плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 11,9 % річних. (п. 1.1, 1.2,1.3,1.4 кредитного договору).

Відповідно до п.9.5 кредитного договору, банк має право повністю або частково перевести свої права та обовязки по цьому договору, а також по правочинах, повязаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди позичальника. (т. 1 а.с.15-19).

14.11.2007 року на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2по кредитному договору № 1601/1107/98-329 між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, згідно якого іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно( Т. 1 а.с.23-24).

Згідно даних Статуту ПАТ «Омега банк» (нова редакція) (ІД 19356840) слідує, що рішенням Річних Загальних зборів акціонерів від 29.04.2013 року ПАТ «Сведбанк» змінив своє найменування на ПАТ «Омега банк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях ПАТ «Сведбанк».

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року ВАТ «Сведбанк» у зв`язку з приведенням Статуту у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Омега банк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях ВАТ «Сведбанк».

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 15.10.2007 року Акціонерний банк «ТАС-Комерцбанк» змінив своє найменування на ВАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях АКБ «ТАС Комерцбанк».

28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКТ «ТАС Комерцбанк» уклало договір факторингу № 15 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», згідно якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважається наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. ( п.2.1, 2.2 договору факторингу).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 152 « Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Омега банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 52 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАЬ «Омега банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. (Том 1 а.с. 209).

28.11.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу б/н, згідно якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило фактору ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважається наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. (Том 1 а.с. 54-72).

Відмовляючи у позові місцевий суд виходив з того, що позивачка в даному кредитному договорі погодилася з усіма умовами та засвідчила своїм підписом та останньою не доведено, що із змісту оспорюваних договорів вбачається, що вони не стосуються вказаного кредитного договору.

Апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції вірними з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підстави своїх вимог або заперечень та надати докази відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України (ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Оскільки від уступки права вимоги сума грошових зобовязань не змінюється при поверненні кредиту, позивачкою не надано переконливих доказів порушення її прав.

На підставі ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлено ці обставини.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2015 року та рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 03 вересня 2015 року встановлено факт неналежного виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором № 1601/1107/98-329 від 14 листопада 2007 року та звернуто стягнення на предмет іпотеки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

Доводи апеляційних скарг про те, що із змісту оспорюваних договорів не вбачається,що вони стосуються саме кредитного договору № 1601/1107/98-329 спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги, про те, що переуступка права вимоги за договорами факторингу відбулась незаконно, не відповідають матеріалам справи, оскільки позивачка з самого початку не виконувала зобовязань покладених на неї.

Доводи апеляційної скарги щодо недійсності п.9.5 кредитного договору №1601/1107/98-329 від 14.11.2007 року не відповідають обставинам справи, оскільки даний пункт укладено у відповідності до ст. 513 ЦК України.

Так, при укладенні кредитного договору сторони обумовили його умови, про що засвідчили своїми підписами.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Із п.9.1 кредитного договору вбачається, що укладаючи цей договір позичальник усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі та відповідають його інтересам.

Оскільки позивачка погодилася та засвідчила своїм підписом, що у мови кредитного договору їй зрозумілі, справедливі, та такі, що відповідають її інтересам, відсутні підстави для визнання недійсним п.9.5 цього договору .

Решта доводів апеляційних скарг не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октбярського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді : О.Ю. КУЗНЄЦОВА

ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ