Номер провадження: 22-ц/785/7431/16
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Панасенкова В.О.

суддів: Громіка Р.Д.

Парапана В.Ф.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2016 року за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про поновлення строку на пред'явлення виконавчого документу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2015 року, позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено (т.1, а.с. 50-55, 175-180).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 березня 2016 року апеляційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, відхилена, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2014 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2015 року залишені без змін (т.1, а.с. 235-236).

21 червня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, яку обґрунтовано тим, що Банк отримав вказане заочне рішення та виконавчі листи 09 червня 2016 року, а строк пред'явлення виконавчих листів до виконання сплив 15 травня 2016 року (т.2, а.с. 1).

13 вересня 2016 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, звернулася до суду першої інстанції з запереченнями проти заяви Банку, посилаючись на те, що строк пропущений Банком без поважних причин (т.2, а.с. 29-30).

Ухвалою суду першої інстанції у задоволенні заяви Банку про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання відмовлено (т.2, а.с. 34-35).

В апеляційній скарзі стягувач, Банк, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати й постановити нову ухвалу про задоволення заяви про поновлення строку на пред'явлення виконавчих документів для виконання, мотивуючи тим, що ухвала суду є незаконною й необґрунтованою (т.2, а.с. 41-42).

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги стягувача, Банку, пояснення на апеляцію представника боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга стягувача задоволенню не підлягає, оскільки ухвалу суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального права.

Виконавчі документи повинні бути пред'явлені до виконання в строки, встановлені ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 606-ХІV державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 606-ХІV стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду. Таке право стягувача передбачено також ч. 1 ст. 371 ЦПК.

Зазначений строк є процесуальним, а отже, може бути поновлений.

Тобто виключним суб'єктом звернення до суду з цього питання є стягувач.

Згідно із ч. 1 ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Судом першої інстанції встановлено, що при ухваленні заочного рішення суду першої інстанції 04 червня 2014 року представник Банку був присутній в судовому засіданні, що підтверджується журналом судового засідання від 04 червня 2014 року (т.1, а.с. 46-47).

06 вересня 2014 року після залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, оскаржила заочне рішення в апеляційному порядку (т.1, а.с. 112-118).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2015 року апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, відхилена, заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Під час розгляду апеляційної скарги на судове рішення представник Банку сповіщався про розгляд справи, був присутній в одному із судових засідань - 18 листопада 2014 року, що підтверджується журналом судового засідання від 18 листопада 2014 року (т.1, а.с. 134-135).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 30 жовтня 2015 року було відкрито касаційне провадження за касаційного скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, й витребувана цивільна справа (т.1, а.с. 231, 232).

12 листопада 2015 року касаційний суд отримав цивільну справу, що підтверджується супровідним листом Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року (т.1, а.с. 233).

23 травня 2016 року цивільна справа повернулась з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Приморського районного суду м. Одеси (т.1, а.с. 237).

30 травня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду першої інстанції з заявою про видачу виконавчих листів (т.1, а.с. 238).

04 червня 2016 року суд першої інстанції видав Банку виконавчі листи на примусове виконання судового рішення де зазначив, що рішення суду набрало законної сили 15 травня 2015 року й строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 15 травня 2016 року (т.2, а.с. 8,9).

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що судове рішення набрало законної сили 15 травня 2015 року, про що Банку було відомо, а з заявою про видачу виконавчих листів Банк звернувся лише 30 травня 2016 року (т.1, а.с. 238), поважність причини пропуску строку Банком не доведено.

Посилання заявника, Банку, в апеляційній скарзі на те, що ухвалу суду першої інстанції не необґрунтованою, оскільки судом не враховано, що причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, є поважними, не приймаються до уваги за таких підстав.

Дійсно, згідно з положеннями ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому Цивільний процесуальний кодекс України не визначає переліку причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, які є поважними, тому питання про поважність таких причин вирішується в кожному конкретному випадку із урахуванням обставин справи та доказів, що свідчать про неможливість подачі заяви для видачі виконавчого листа після набрання судовий рішення законної сили в зв'язку з наявністю об'єктивних перешкод для цього; при цьому суб'єктивні причини та особисті мотиви позивача самі по собі не можуть вважатися перешкодами для звернення до суду.

В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку, Банк в порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України не навів переконливих мотивів поважності причини пропуску цього строку.

Як встановлено судом першої інстанції, судове рішення набрало законної сили 15 травня 2015 року, про що Банку було об'єктивно відомо, а з заявою про видачу виконавчих листів Банк звернувся лише 30 травня 2016 року (т.1, а.с. 238).

Дійсно, позивач, ПАТ «Укрсоцбанк», є юридичною особою, але у даному випадку недбалість осіб, які представляють інтереси юридичної особи в цивільній справі, не може служити підставою для визнання причини пропуску цього строку поважними.

За таких підстав, суд першої інстанції правильно визнав причини пропуску позивачем строку неповажними й залишив вказану заяву без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційні скарги не містять.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення цього питання.

Отже, законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції й постановлення нової ухвали про задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

Р.Д. Громік

В.Ф. Парапан