АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2394/16 Справа № 206/6583/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Зайченко С. В. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Черненкової Л.О.

за участю секретаря - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_4 на неправомірні дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2015 року скаргу ОСОБА_4 на неправомірні дії державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ - залишена без розгляду та повернута скаржнику.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Згідно зі ст. 73 ЦПК України, питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Про місце і час розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обов'язковою. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання. З питань, зазначених у цій статті, судом постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, у Самарському ВДВС Дніпропетровського МУЮ на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №2-2178/2008року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття.

В рамках цього виконавчого провадження 26 травня 2015 року державним виконавцем Самарського ВДВС ДМУЮ Гаджиєвою Е.М. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_4 та заборону його відчуження.

14 липня 2015 року державним виконавцем Самарського ВДВС ДМУЮ Гаджиєвою Е.М. винесено постанову про повернення виконавчого листа №2-2178 стягувачу.

Самарський ВДВС ДМУЮ в своєму листі №13020 від 23 жовтня 2015 року на письмове звернення ОСОБА_4 про зняття арешту з його майна повідомив, що арешт з майна знімається лише у разі досягнення дитиною повноліття за умови відсутності заборгованості по сплаті аліментів або за вмотивованим рішенням суду.

ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою 02 грудня 2015 року, зазначивши, що відповідь Самарського ВДВС ДМУЮ від 23 жовтня 2015 року, отримав 23 листопада 2015 року, але при цьому жодних доказів на підтвердження цього не надав.

Залишаючи скаргу ОСОБА_4 на неправомірні дії державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ без розгляду, суд першої інстанції посилався на те, що заявником в скарзі не зазначена дата отримання оскаржуваної постанови, а лише вказано, що відмову Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на його заяву про зняття арешту отримано ним 23 листопада 2015 року, при цьому жодних відомостей на підтвердження даної обставини не надав. До того ж, заяви щодо поновлення строку, одночасно зі скаргою, заявником не подано та про це не зазначено в скарзі у вигляді клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2015 року, скарга ОСОБА_4 на неправомірні дії державного виконавця, залишалася без руху для усунення недоліків, а також для надання доказів отримання відмови у знятті арешту з належного йому майна 23 листопада 2015 року. Однак, доказів на підтвердження факту отримання відмови Самарського ВДВС ДМУЮ у знятті арешту з належного йому майна, скаржник не надав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що конверт, в якому надійшла відповідь Самарського ВДВС ДМУЮ був знищений його родичами, а заяву про поновлення строку для звернення зі скаргою не подавав, оскільки вважав, що строк не пропущений є безпідставними.

Таким чином, ухвала суду відповідає нормам матеріального та процесуального права., підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: