У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 17 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що 30 вересня 2009 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір №VOXRRX12170727, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3920 грн 90 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців. Внаслідок невиконання зобов'язання за вказаним договором, виникла заборгованість, яка станом на 25 грудня 2015 року складається з: 3 грн 48 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 68 грн 60 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом; 12 900 грн 14 коп. пені за несвоєчасність виконання забов'язань за договором, а також штрафів відповідно до п. 8.6 умов і правил надання банківських послуг, зокрема 500 грн штраф (фіксована частина) та 648 грн 61 коп. штраф (процентна складова).

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 24 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 17 травня 2016 року, відмовлено заявнику в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення першої та ухвалу апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права, а саме: неповним з'ясуванням фактичних обставин, які мають істотне значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до умов кредитного договору від 30 вересня 2009 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, останній було надано кредит у розмірі 3920 грн 90 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців. Відповідач своєчасно сплатила платіж по тілу кредиту, однак у неї існує заборгованість по відсотках в сумі 3 грн 48 коп. та комісії за користування кредитом в розмірі 68 грн 60 коп.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Загальний строк позовної давності встановлено тривалістю три роки.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

З огляду на викладене, суди обґрунтовано відмовили у задоволені позову у зв'язку з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності. При цьому судами правильно не взято до уваги положення Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розсрочка»)(Стандарт), пунктом 5.5 яким установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, оскільки такі Умови не містять підпису відповідача, а у відповідності до ч.1 ст. 259 ЦПК України договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги про неповне з'ясування судами обставин не заслуговують на увагу, оскільки судами встановлено всі обставини, які мали істотне значення для правильного вирішення справи відповідно, крім того, у відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Судами надано оцінку усім наявним у справі матеріалам, а справа розглянута за відсутності представника позивача у зв'язку з поданням ним відповідної заяви.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 24 березня 2016 та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 17 травня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак