Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Київського національного торговельно-економічного університету, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору про навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області від 17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом посилаючись на те, що 28 липня 2010 року між Ужгородським комерційним технікумом, правонаступником якого є Київський національний торговельно-економічний університет, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені якої діяв ОСОБА_7, було укладено договір про навчання.

Вважав даний договір таким, що не відповідач ч. 2 ст. 203 ЦК України, так як саме він є батьком неповнолітньої ОСОБА_6, та її законним представником.

Керуючись ст. ст. 215, 216 ЦК України, просив визнати договір про навчання недійсним та застосувати до нього наслідки недійсності.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року, в задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи ОСОБА_4 в задоволенні позову про визнання недійсним договору про навчання, суди виходили з відсутності підстав, передбачених законом, визнання його недійсним.

Договір про навчання від 28 липня 2010 року, підписаний вітчимом ОСОБА_7, було укладено між учбовим закладом та неповнолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідав інтересам останньої, правочин був схвалений матір'ю дитини відповідно до ч. 1

ст. 221 ЦК України.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області від 17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова