Справа № 317/2710/15-ц
№/п 2/317/90/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року Запорізький районний суд Запорізької області

у складі : головуючого судді Яркіної С.В.

при секретарі Пономарчук О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Світточ» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграріс 2012», третя особа: Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про визнання договору оренди землі недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграріс 2012»: третя особа Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про визнання договору оренди землі недійсним, в позові посилається на те, що 10 березня 2010 року між Приватним підприємством «Світточ» та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,2000 га, кадастровий номер :02:001:0102 розташованої на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Договір оренди земельної ділянки укладено на десять років та зареєстрований у відділі Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.04.2012 року за № 01571.

У червні 2015 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції з відповідною заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка була прийнята реєстратором за реєстраційним номером 11750266 від 08 червня 2015 року. Рішенням реєстратора було відмовлено у державній реєстрації договору оренди від 10 березня 2010 року, оскільки заявлене право вже зареєстроване. Стало відомо, що 30.06.2014 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграріс 2012» також був укладений договір оренди земельної ділянки, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 5,2000га, кадастровий номер :02:001:0102, яка вже була передана у орендне користування позивачу, відповідно до договору оренди від 10 березня 2010 року та який пройшов державну реєстрацію.Вказана земельна ділянка з моменту укладення договору між ПП "Світточ" та ОСОБА_3 не вибувала з користування позивача, який на даний час продовжує фактичне користування цією ділянкою. ТОВ "Аграріс 2012" не отримував вказану земельну ділянку у фактичне користування від відповідача ОСОБА_3Враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій проти позову не заперечує, просить розглядати справу без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Аграріс 2012» заперечував проти позовних вимог, зазначив, що позовні вимоги ПП «Світточ» суперечать фактичним обставинам справи, не відповідають чинному законодавству України з наступних підстав.

Договір повністю відповідає встановленим ст. 203 ЦК України загальним вимога, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

-зміст Договору не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

-особи, які уклали Договір, мають необхідний обсяг цивільної дієздатності;

-волевиявлення сторін Договору є вільним і відповідає їх внутрішній волі;

-договір укладений у формі, встановленій законом;

-договір спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним.

Окрім того, зазначений Договір належним чином зареєстрований у Реєстраційній службі Запорізького районного управління юстиції.

Таким чином, договір оренди землі, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Аграріс 2012», повністю відповідає волі сторін та вимогам цивільного законодавства України, а тому не може бути визнаний недійсним.

Але, у судових дебатах представник відповідача ТОВ «Аграріс 2012» погодився з висловленням представника позивача.

Третя особа Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції Запорізької області свого представника до суду не направила. Будь-яких заперечень проти позову або пояснень стосовно суті позовних вимог до суду не надала.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ПП «Світточ» є таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

В матеріалах справи міститься копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 995539 від 01.12.2009 року, відповідно до якого відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка № 159 площею 5,2000 га, розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер: :02:001:0102. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з договором оренди землі від 10 березня 2010 року між позивачем ПП «Світточ» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі, предметом якого була вказана вище земельна ділянка № 159 площею 5,2000 га, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Вказаний договір укладено на десять років та зареєстровано у відділі Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області, відповідно до Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 року, який діяв на момент укладення вищевказаного договору,про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.04.2012 року за № 01554. Таким чином, термін дії цього договору закінчується 26 квітня 2022 року.

Відповідно до акту прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) від 10.03.2010 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 передав, а позивач ПП «Світточ» прийняв земельну ділянку № 159 площею 5,2000 га, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Згідно з рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області від 10 червня 2015 року, позивачу ПП «Світточ» було відмовлено в реєстрації речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0102, розташованої на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області в звязку з тим, що таке право вже зареєстровано.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 47478884 від 12.11.2015 року встановлено, що 08.06.2015 року державним реєстратором ОСОБА_4 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграріс 2012» було зареєстровано право оренди земельної ділянки яка належить відповідачу ОСОБА_3 О,П., площею 5,2000 га, розташованої на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області з кадастровим номером :02:001:0102.

Вказане речове право виникло у ТОВ «Аграріс 2012» на підставі договору оренди землі № 38 від 30 червня 2014 року, який укладений між відповідачами, що підтверджується копією зазначеного договору, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до копії договору оренди землі № 38 від 30 червня 2014 року, який укладений між відповідачами його предметом є передача відповідачем ОСОБА_3 на десять років в оренду відповідачу ТОВ «Аграріс 2012» земельної ділянки № 159 площею 5,2000 га, що розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області та має кадастровий номер :02:001:0102.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України встановлено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору оренди), договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації.

Статтями 14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права.

Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 року, а відповідно до Указу Президента України № 134/2003 від 17 лютого 2003 року «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру», який в силу ст. 106 Конституції України є обовязковим до виконання на території України, на Державний комітет України по земельним ресурсам покладено обовязок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок. Не зареєстрований у встановленому законом порядку договір не є укладеним.

Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки № 159 від 10 березня 2010 року, укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію, ОСОБА_3 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було спрямоване на укладання договору оренди з ПП «Світточ». Оскільки цей договір оренди не визнано недійсним, не розірвано і не припинено, а термін його дії закінчується 26 квітня 2022 року, тому він вважається чинним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 6 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди), в разі порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) існують підстави для визнання недійсними таких договорів оренди, відповідно до ч. 2 ст. 15 цього Закону.

Відповідна правова позиція щодо визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними зазначена у постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2012 року по справі № 6-104ц11 та у постанові Верховного Суду України від 14 березня 2012 року по справі № 6-7цс12 за позовами власників земельних ділянок до ТОВ «Яромир-Агро», які мотивовані тим, що ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є, відповідно до ч. 2 цієї ж статті, підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору оренди недійсним.

Вказані постанови Верховного Суду України, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують в своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, які зобовязані привести свою судову практику у відповідність із цим рішенням Верховного Суду України.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець зобовязаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Таким чином, судом встановлено, що договір оренди землі від 30.06.2014 року, був укладений відповідачами ОСОБА_3 та ТОВ «Аграріс 2012» з порушенням вимог ст.ст. 6, 15, 17, 22 Закону України «Про оренду землі», оскільки фактично земельна ділянка ТОВ «Аграріс 2012» не передавалась, так як перебувала у користуванні ПП «Світточ» за попереднім договором оренди від 10 березня 2010 року, зареєстрованим належним чином, який не визнано недійсним, не розірвано ні одним із зазначених у договорі та ст. 31 Закону України «Про оренду землі» способів, його дію не припинено. Тобто, укладаючи договір оренди, орендодавець ОСОБА_3 вчинив дії, які перешкоджають орендареві ПП «Світточ» користуватися орендованою земельною ділянкою, чим порушив права позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач за позовом та його представник на підставі ст. 60 ЦК України довели ті обставини, на які вони посилались, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства «Світточ» до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграріс 2012» про визнання договору оренди землі недійсним - задовольнити повністю.

Визнати недійсним з моменту укладення договір оренди землі, укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграріс 2012» щодо передачі в оренду земельної ділянки загальною площею 5,2000 га, розташованої на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер: :02:001:0102.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграріс 2012» на користь Приватного підприємства «Світточ» судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя С.В. Яркіна