УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра») звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість по кредитному договору від 08 листопада 2007 року № 36-05/06/11/11/304/2007/371 у розмірі 46 308,54 доларів США та 2 856 грн 83 коп. пені за прострочення сплати кредиту.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 08 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_4 було укладено вказаний вище кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 37 453,50 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами 1,033 % на місяць, з кінцевим терміном повернення 08 листопада 2027 року, виконання зобов'язань за яким забезпечено шляхом укладання з ОСОБА_5 договору поруки.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим виникла заборгованість станом на 14 серпня 2015 року у розмірі 46 308,54 доларів США та 2 856 грн 83 коп. пені за прострочення сплати кредиту, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 46 308,54 доларів США, а також пеню в сумі 2 856 грн 83 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, з висновком якого погодився і апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що ОСОБА_4 належним чином не виконувалися умови кредитного договору, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, що підтверджується розрахунком позивача, здійсненим з урахуванням часткового погашення позичальником кредиту, останній платіж за яким було здійснено 10 серпня 2012 року (а. с. 6); при цьому суд належним чином оцінивши надані відповідачем копії квитанцій, які підтверджують часткове погашення кредиту, проте не спростовують правильності розрахунку заборгованості, наданого позивачем, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення зазначеної судом суми заборгованості солідарно як з боржника, так і з поручителя.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині вказаних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана