АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790//2066/16 Головуючий 1 - інстанції ОСОБА_1
Справа № 646/810/16-ц Доповідач Зазулинська Т.П.
Категорія стягнення
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів КРУГОВОЇ С.С.,

ОСОБА_2,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківводоканал» на ухвалу судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04 лютого 2016 року по справі за заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 січня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви КП " Харківводоканал" про відстрочку сплати судового збору і його заяву про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4А, ОСОБА_5 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, залишено без руху.

На виконкання вимог ст. 98 ЦПК України заявникові надано строк, який не може перевищувати п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою цього ж судді від 04.02.2016 року заяву КП "Харківводоканал" про видачу судового наказу повернуто заявникові на підставі п.1 ч.1 ст.100 ЦПК України.

В апеляційній скарзі КП "Харківводоканал" просить скасувати ухвалу суду від 04.02.2016 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття наказаного провадження.

В обгрунутвання скарги посилається на те, що в порушенням вимог ст. 82 ЦПК України суд оминув процедуру належної оцінки майнового стану підприємства, не надав уваги письмовим доказам, поданим разом із заявою про видачу судового наказу.

Незважаючи на більш ніж достатню інформацію про тяжкий матеріальний стан підприємства, суд поставився до цього питання поверхнево, не врахував при цьому положення Конвенції про захист прав людини та прецеденту практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі", рекомендації R(81)7 Комітету міністрів державам-членам відносно шляхів полегшення доступу до правосуддя, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Заслухавши доповідь судді, перевіриши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Разом із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з ОСОБА_3, ОСОБА_4А, ОСОБА_5 КП " Харківодоканал" подало до суду клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке містило змістовне обгрунтовання фінансового стану підприємства із зазначенням розміру кредиторської і дебиторської заборгованості за товари, роботи, послуги; за одержані аванси; перед бюджетом; за страхування; з оплати праці; довгострокові і короткострокові кредити, а також на неможливість примусового виконання рішеннь Господарського суду про стягнення на користь КП "Харківводоканал" заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Відповідно до роз"яснень, які містяться в п.п.1, 29, 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" ( з подальшими змінами ): Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У звязку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Без урахування вказаних роз"яснень у задоволенні клопотання КП " Харківводоканал" про відстрочення сплати судового збору" суд відмовив без належної оцінки зазначених у клопотанні обставин, що у подальшому стало підставою для визнання заяви КП "Харківводоканал" неподаною та її повернення.

Колегія суддів доходить висновку, що прийняте суддею рішення про визнання заяви КП "Харківодоканал" неподаною та її повернення суперечить положенням ст. 55 Конституції України про право на доступ до правосуддя, та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд і ухвалу від 26.11.2015 року неможна визнати такою, що постановлена з дотриманням вимог закону, тому на підставі п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України вказана ухвала підлягає скасуванню, а питання про відкриття наказного провадження, - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 2 ст.307, п. 3ч. 1ст. 312, ст.ст. 313,314,315,317,319,324 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» задовольнити.

Ухвалу судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04 лютого 2016 року скасувати. Питання про відкриття наказаного провадження за заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 передати на новий розгяд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий (підпис) Т.П.Зазулинська

Судді (підпис) С.С. Кругова

(підпис) ОСОБА_2