Справа № 523/4202/16-ц
Провадження №2/523/2427/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" червня 2016 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Соболенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути на її користь з відповідачки ОСОБА_2 суму боргу за договором позики у розмірі 50 000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 24.03.2016 року еквівалентно 1 300 750 гривень.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.12.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала у позику від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 50 000 доларів США для потреб своєї сім?ї, а саме для придбання квартири, строком до січня 2014 року.

Вказані грошові кошти надавалися ОСОБА_2 без нарахування будь-яких відсотків за їх користування та остання зобовязалася повернути кошти позивачці ОСОБА_1 на протязі 6 років, а саме в строк до січня 2014 року.

В березні 2014 року відповідачка ОСОБА_2 просила відстрочити їй на один рік повернення грошових коштів в строк до січня 2015 року, про що також склала розписку. Із вказаним проханням ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 погодилася.

Однак, станом на березень 2016 року, ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 50 000 доларів США, позивачці ОСОБА_1 не повернула, у звязку із чим виникає потреба у зверненні із позовною заявою до суду.

В судове засіданні позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність (а.с.17).

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про визнання позовних вимог, про розгляд справи у її відсутність ( а.с.16).

У звязку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено про те, що відповідно до письмової розписки, 27.12.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала у позику від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 50 000 доларів США для потреб своєї сім?ї, а саме для придбання квартири, строком до січня 2014 року (а.с.7);

В березні 2014 року відповідачка ОСОБА_2 просила відстрочити їй на один рік повернення грошових коштів в строк до січня 2015 року, про що також склала розписку. Із вказаним проханням ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 погодилася (а.с. 7);

В строк, зазначений в розписці, відповідачка ОСОБА_2 вищевказану суму не повернула, причину невиконання зобов'язання не повідомила.

Згідно ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, такого ж роду та такої ж якості.

Отже, договір позики є реальним і вважається укладеним з моменту передачі коштів або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами ч. ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З аналізу цих правових норм можна зробити висновок, що боргова розписка слугує доказом на підтвердження укладання договору позики та передачі коштів або речей. З моменту її складання у позичальника виникає обов'язок повернути позику у строк обумовлений сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 527 цього Кодексу, кожна сторона у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризики наслідків не пред'явлення такої вимоги.

За правилами ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Судом встановлено, про те, що суду не надані належні та допустимі докази того що, між сторонами було укладено договір позики, про що свідчить оригінал розписки.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до правил ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, про те що позивач не надав суду письмових доказів в підтвердження заявлених позовних вимог.

Також , суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 530, 545, 625, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів залишити без задоволення.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Аліна С.С.