Ухвала іменем україни
16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЮровської Г.В., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що 13 червня 2013 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 4 400 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_6 зобов'язань за договором станом на 31 січня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 12 687 грн 96 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 4 396 грн 95 коп.; заборгованість за процентами - 5 560 грн 63 коп.; пеня та комісія - 1 650 грн; штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) -

580 грн 38 коп.

На підставі наведеного вище ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_6 вищевказану заборгованість.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 25 листопада 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду вказаній нормі процесуального права не відповідають.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову, виходив із того, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між банком та відповідачем існують договірні правовідносини.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій повністю погодитися не можна.

Судом установлено, що 13 червня 2013 року з відповідачем було укладено договір б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 400 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті позивача, складає договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

За змістом ст. ст. 1046, 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей.

З огляду на вказані положення цього Кодексу кредитний договір є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей.

З наданої позивачем виписки вбачається, що відповідач ОСОБА_6 користувався кредитною карткою № НОМЕР_1. Зокрема, 13 червня 2013 року зняв з карткового рахунку 250 грн, 14 червня 2013 року 3 950 грн, того ж дня користувався карткою для розрахунку в магазині та аптеці.

Таким чином, з урахування викладеного, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, у порушення ст. ст. 59, 60, 212 ЦПК України, не перевірив, чи отримував відповідач кредитні кошти та користувався ними, відповідно, чи погодився відповідач з умовами кредитного договору.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлено, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана