Справа № 758/1891/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Демченко Л. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору частково недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк», про визнання недійсним договору частково не дійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.09.06 між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язався надати позивачу кредит в іноземній валюті в сумі 140 000 тис. доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 12.09.2006 року між позивачем, ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 було укладено тристоронній договір поруки №41186, відповідно до умов якого ОСОБА_2, як поручитель, зобов'язалась перед ПАТ «УкрСиббанк» відповідати за належне виконання зобов'язань позивачем, установлених кредитним договором №0.

Також, позивач зазначив, що 04.09.2007 між ним і ПАТ «УкрСиббанк» було укладено додатковий договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язався надати позивачу в іноземній валюті, в сумі 75 000 тис. доларів США, а позивач зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути ПАТ «УкрСиббанк» кредит та сплатити проценти, комісії тощо. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором №0, між позивачем і ПАТ «УкрСиббанк» було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки №1001 Б від 04.09.2007 p., згідно якого позивач, як іпотекодавець передав, в іпотеку нерухоме майно ПАТ «УкрСиббанк» - дві земельні ділянки. Також з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0, 04.09.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 було укладено договір поруки №138713, відповідно до умов якого ОСОБА_2, як поручитель, зобов'язалась перед ПАТ «УкрСиббанк» відповідати за належне виконання зобов'язань позивачем, установлених кредитним договором №0.

У подальшому позивачу стало відомо про те, що права вимоги за вказаними договорами про надання споживчих кредитів відповідно до договорів факторингу №1 від 12.12.2011 р. і №4 від 11.06.2012 р. були передані від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Крім того, позивач і вказує на те, що його у встановленому порядку не було проінформовано про перехід права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ» за зобов'язанням, які виникли на підставі вищезазначених кредитних договорів, хоча було пред'явлено вимогу про дострокове погашення заборгованості шляхом її стягнення у примусовому порядку.

Тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, та просив визнати недійсним договір факторингу № 1 від 12.12.2011 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» в частині відступлення права вимоги за договорами про надання споживчого кредиту № 0 від 04.09.2007 року та визнати недійсним договір факторингу № 4 від 11.06.2012 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» в частині відступлення права вимоги за договорами про надання споживчого кредиту № 0 від 12.09.2006 року, Також, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів судовий збір на її користь.

В судовому засіданні позивач та представник третьої особи ОСОБА_3 позов підтримали, позивач просив позов задоволити з підстав, зазначених вище. Представник ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк» проти задоволення позову заперечував.

Вислухавши пояснення позивача та представників відповідачів та представника третьої особи, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав.

12.09.2006 року між позивачем, ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 було укладено тристоронній договір поруки №41186, відповідно до умов якого ОСОБА_2, як поручитель, зобов'язалась перед ПАТ «УкрСиббанк» відповідати за належне виконання зобов'язань позивачем, установлених кредитним договором №0. (а.с.а.с. 20-21).

04.09.2007 між позивачем і ПАТ «УкрСиббанк» було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки № 1001 Б від згідно якого позивач, як іпотекодавець передав, в іпотеку нерухоме майно ПАТ «УкрСиббанк» - дві земельні ділянки. (а.с.а.с. 24-27).

Також з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0, 04.09.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 було укладено договір поруки №138713, відповідно до умов якого ОСОБА_2, як поручитель, зобов'язалась перед ПАТ «УкрСиббанк» відповідати за належне виконання зобов'язань позивачем, установлених кредитним договором №0. (а.с.а.с. 22-23).

12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1 (а.с.а.с. 11-15), та 11.06.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 4 відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язалось передати у власність ТОВ «Кей-Колект», а останній зобов'язався прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк» за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.а.с. 16-19).

Відповідно до п 1.2 договору факторингу, обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначений у додатку 1 до цього договору.

Відповідно до п. 1.4 договору факторингу, одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення.

Відповідно до п. 3.1 договору факторингу, права вимоги переходять від клієнта до фактора у дату відступлення, після чого фактор одержує право вимагати від боржників і гарантів виконання усіх зобов'язань за первинними договорами і договорами забезпечення.

Згідно з даними витягу з додатку № 1 до вищезазначеного договору факторингу, до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги щодо кредитного договору №0 від 04.09.2007, укладеного з ОСОБА_1 (а.с. 73).

Згідно з даними витягу з додатку № 1 до вищезазначеного договору факторингу, до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги щодо кредитного договору №0 від 12.09.2006, укладеного з ОСОБА_1 (а.с. 80).

Відповідно до ч. 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Ч. 1 ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Причин для відступлення права вимоги діючим законодавством не передбачено.

Посилання позивача на те, що відступлений договір кредитний договір було в доларах США, а ТОВ «Кей-Колект» не має банківської ліцензії на здійснення валютних операцій, на думку суду, не може слугувати підставою для визнання договору недійсним, а може бути врахований при вирішення спору між зазначеними особами щодо заборгованості.

Неналежне повідомлення сторонами за договором факторингу боржника про перехід права вимоги, також не може слугувати підставою для визнання договору факторингу недійсним, оскільки може свідчити про неналежне виконання умов договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим, не ґрунтується на чинному законодавстві, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, то судові витрати, понесені позивачем не відшкодовуються.

На підставі ст. 203, ч. 2 ст. 207, ч. 1 ст. 512, ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору частково недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ю. Л. Зарицька