Справа № 182/9874/14-ц
Провадження № 2/0182/66/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.01.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

В обгрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

21.06.2003 року помер її батько ОСОБА_4, який до дня смерті мешкав по вул.Тютчева, буд.9 в м.Нікополі разом зі своєю дружиною - її матір'ю. З 09.07.1950 року по день смерті ОСОБА_4 перебував у шлюбі з її матір'ю ОСОБА_5. Під час шлюбу ними був побудований будинок № 9 по вул.Тютчева в м.Нікополі, щo підтверджується Договором про право будівництва будинку та надання у безстрокове користування земельної ділянки від 30.09.1953 року № 2/1057 та 08.12.2000 року набута земельна ділянка, площею 0,0582 гектари для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: м.Нікополь, вул.Тютчева, буд.9, що підтверджується Державним актом про право приватної власності на землю від 08.12.2000 року серії ІІІ-ДП № 017201. Таким чином, вказаний будинок та земельна ділянка перебували у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5. На випадок своєї смерті батько не склав заповіт. Після смерті її батька ОСОБА_4 спадщину прийняла її мати ОСОБА_5 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (проживала з ним на день його смерті), відповідно до вимог ст.549 Цивільного кодексу Української РСР. Однак за своє життя її мати ОСОБА_5 не оформила прав власності на вказане спадкове майно. 14 березня 2014 року померла її мати ОСОБА_5. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку № 9 з надвірними побудовами по вул.Тютчева в м.Нікополі Дніпропетровської області, вартість якого, згідно звіту про оцінку, складає 67 937 грн. 00 коп.; земельної ділянки, площею 0,0582 га., для обслуговування житлового будинку № 9 по вул.Тютчева в м.Нікополі Дніпропетровської області, вартість якої, згідно Витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 24.11.2014 року, складає 39 176, 35 грн. На випадок своєї смерті мати склала заповіт, згідно якого вона заповідала їй все належне їй майно, а також всі майнові права та обов'язки. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті матері вона прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори. У вересні 2014 року вона звернулася до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте у його видачі їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що крім неї спадщину прийняв спадкоємець на обов'язкову частку у спадщині - син померлої ОСОБА_3, розмір обов'язкової частки у спадщині якого складає 1/4 частка. Для вирішення цього питання Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою їй рекомендовано звернутися до Нікопольського міськрайонного

суду. Відповідно до ст.1222 та ст.1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцями першої черги після смерті її матері ОСОБА_5 є вона та її рідний брат (син померлої) ОСОБА_3. Відповідач ОСОБА_3 після смерті матері також звернувся з заявою про прийняття спадщини. З вказаних вище причин вона як спадкоємець не може набути право власності на все це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. За таких обставин, виходячи з приписів ст.16 ЦПК України, це право підлягає захисту в судовому порядку. За таких обставин змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила позов задовольнити, визнавши за нею право власності на ? частини спірного домоволодіння в порядку спадкування за заповітом.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі і також просив задовольнити. Суду пояснив, що вони з його довірителькою намагались знайти порозуміння з відповідачем і намагались укласти мирову угоду. Однак, відповідач сам не розуміє чого хоче. Тому вони просять вирішити справу, відповідно до Закону. Додав, що сторони в спірному домоволодінні не проживали. Там проживали лише батьки сторін. Тому після смерті батька всю спадщину фактично прийняла мати сторін, бо проживала і була зареєстрована в спірному домоволодінні. А потім склала заповіт на позивачку.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Вважає, що його сестрі позивачці по справі повинно належати ? частина домоволодіння, а інша частина йому. Зустрічний позов до суду не подавав, свої вимоги виклав в запереченні, згідно яких висуває звинувачення позивачці в недостатньому догляді за матірю і доводить свою безпосередню участь в належному догляді та піклуванні за нині покійною спадкодавицею. Крім того, посилається на ту обставину, що в спірному домоволодінні він побудував собі гараж, бо так захотіли його батьки. І тому позивачка повинна заплатити йому за гараж, бо він не дасть їй права на домоволодіння. Крім того, вимагає, щоб позивачка вибачилась в засобах масової інформації перед покійною матірю.

Вислухавши сторони, представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 21.06.2003 року помер батько сторін ОСОБА_4 (а.с.6), який до дня смерті мешкав по вул.Тютчева, буд.9 в м.Нікополі разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 (а.с.68). З 09.07.1950 року по день смерті ОСОБА_4 перебував у шлюбі з матір'ю сторін ОСОБА_5М (а.с.9). Під час шлюбу ними був побудований будинок № 9 по вул.Тютчева в м.Нікополі, щo підтверджується Договором про право будівництва будинку та надання у безстрокове користування земельної ділянки від 30.09.1953 року № 2/1057 (а.с.14 - 24) та 08.12.2000 року набута у власність земельна ділянка, площею 0,0582 гектари для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: м.Нікополь, вул.Тютчева, буд.9, що підтверджується Державним актом про право приватної власності на землю від 08.12.2000 року серії ІІІ-ДП № 017201 (а.с.28). Таким чином, вказаний будинок та земельна ділянка перебували у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповіт не склав. Після смерті ОСОБА_4 спадщину фактично прийняла його дружина мати сторін - ОСОБА_5 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала зі спадкодавцем на день його смерті і залишилась проживати там до дня своєї смерті (а.с.13). Однак за своє життя ОСОБА_5 не оформила прав власності на вказане спадкове майно (а.с.53). 14.03.2014 року померла мати сторін ОСОБА_5 (а.с.10). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку № 9 з надвірними побудовами по вул.Тютчева в м.Нікополі Дніпропетровської області, та земельної ділянки, площею 0,0582 га., для обслуговування житлового будинку № 9 по вул.Тютчева в м.Нікополі Дніпропетровської області. На випадок своєї смерті ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого вона заповідала позивачці все належне їй майно, а також всі майнові права та обов'язки (а.с.11 - 12). Після смерті матері позивачка прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори (а.с.69). У вересні 2014 року позивачка звернулася до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте у його видачі позивачці було відмовлено у зв'язку з тим, що крім неї спадщину прийняв спадкоємець на обов'язкову частку у спадщині відповідач по справі, розмір обов'язкової частки у спадщині якого складає 1/4 частка. Для вирішення цього питання Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою позивачці було рекомендовано звернутися до Нікопольського міськрайонного суду (а.с.71). Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є сторони по справі (а.с.7-8, 64) . Відповідач ОСОБА_3 після смерті матері також звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, до суду з позовом про визнання за собою права власності на частку в спадковому майні не звертався, надав до суду лише заперечення. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 256, 259 ЦПК Украъни, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 3/4 частки житлового будинку № 9 з надвірними побудовами по вул.Тютчева в м.Нікополі Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 14.03.2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0582 га., для обслуговування житлового будинку № 9 по вул.Тютчева в м.Нікополі Дніпропетровської області (яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №017201 від 08.12.2000 року, виданого Нікопольською міською радою народних депутатів Дніпропетровської області), в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 14.03.2014 року.

На рішення суду першої інстанції може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_6