АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3085/2016 Головуючий в суді 1 інстанції - Лозинська М.І.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановила:

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами 17 листопада 2010 року.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 17.11.2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3507. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на його незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказував, що судові повістки про виклик до суду він не отримував, про прийняте рішення не знав. Судом першої інстанції не було з'ясовано дійсні причини розірвання шлюбу, не з'ясовано та не вирішено питання місця проживання спільних дітей, не зазначено дату фактичного припинення сімейних стосунків.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 вважала доводи апеляційної скарги безпідставними та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_3 посилалась на ті обставини, що 17.11.2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини з відповідачем не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Під час існування подружніх відносин відповідач зловживав алкоголем, вчиняв у сім'ї скандали та ображав дружину, свідками агресії відповідача по відношенню до позивача були малолітні діти сторін. Жодних теплих почуттів до відповідача позивач не має та не бажає відновлювати з ним подружні стосунки. Вважає, що примирення не можливе, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам малолітніх дітей.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 17.11.2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3507. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, та дійшов висновку, що збереження сім'ї є неможливим, тому шлюб необхідно розірвати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, вважає висновок суду таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апелянта пропорушення судом першої інстанції його процесуального права на участь в судовому засіданні та неповідомлення про розгляд справи колегія суддів не приймає до уваги як підставу для скасування рішення, оскільки розгляд справи за відсутності відповідача не призвів до неправильного вирішення спору, а тому зазначена обставина не може бути підставою для скасування законного рішення.

Як вбачається з ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_2. про перегляд заочного рішення, суд зазначив, що при розгляді вказаної заяви відповідач не надав суду доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Доводи заяви та пояснення в судовому засіданні не стосуються обставин укладення чи збереження шлюбу. З пояснень сторони відповідача встановлено, що збереження шлюбу між сторонами неможливе.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 3,5 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом не було встановлено дату фактичного припинення сімейних стосунків, на думку колегії суддів, не може бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, оскільки зі змісту рішення вбачається, що зазначена обставина не була предметом дослідження суду першої інстанції і з цього приводу висновків зроблено не було.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що на час звернення позивача до суду з даним позовом сторони шлюбні відносини вже не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, проживають окремо.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що у січні-лютому 2015 року відповідач ОСОБА_2 виїхав з квартири, де проживає позивач з дітьми, оскільки між сторонами погіршились сімейні стосунки, і з того часу сторони проживають окремо, почуття між сторонами втрачені і збереження шлюбу є неможливим.

Доводи представника відповідача про те, що дата фактичного припинення шлюбних стосунків підлягає встановленню з огляду на наявність між сторонами майнових спорів, колегія суддів також не приймає до уваги як підставу для скасування рішення, оскільки вказана обставина може бути встановлена при розгляді спорів між подружжям щодо розподілу спільного майна.

Доводи представника апелянта про те, що підставою скасування рішення суду є також необхідність змінити дату розірвання шлюбу, оскільки за вказаний період було винесено заочне рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав і за цей час інша особа могла усиновити їх дітей, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи висновків суду не спростовують та не впливають на висновок суду щодо наявності підстав для розірвання шлюбу.

Доводи апелянта про те, що судом не було вирішено питання місця проживання дітей, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідні позовні вимоги заявлено не було, тоді як згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта не спростовують наведеного і зроблених в рішенні суду першої інстанції висновків, в зв'язку з чим підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313- 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: