Справа № 370/1673/15-ц Головуючий у І інстанції Устимчук М. Ю.
Провадження № 22-ц/780/4921/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 29.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: партнерство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Транзіт», публічне акціонерне товариство «Банк «Камбіо» про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на земельні ділянки та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Банк «Камбіо» , партнерства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Транзіт», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними,-

в с т а н о в и л а:

Позивач за первісним позовом звернулася до суду із позовом, в якому просила в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором №039/2-2009/840 від 08.09.2009 року в розмірі 2 337 575,00 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 25.09.2009 року, а саме: земельну ділянку площею 5,9934 га, кадастровий номер 322275100:01:001:0059, яка знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, Макарівська селищна рада, шляхом визнання права власності за ОСОБА_2 за вартістю згідно з Висновком про вартість об'єкта оцінки від 30.10.2015 року;

Також просила суд в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором №108ф-2007/840 від 26.12.2007 року звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме: земельні ділянки площами 6.0066 га (кадастровий номер :01:001:0057) 6.5028 га (кадастровий номер :01:001:0058) та 6.0000 га (кадастровий номер :01:002:0019), шляхом визнання права власності за ОСОБА_2 за вартістю згідно з Висновками про вартість об'єкта оцінки від 30.10.2015р.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що земельні ділянки перебували в іпотеці в рахунок забезпечення вказаних вище кредитних договорів, за якими вона набула право вимоги.

ОСОБА_3 подала зустрічний позов до ПАТ «Банк «Камбіо», ПОВ «ОСОБА_4 Транзіт» та ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними, на підставі яких ОСОБА_2 набула майнові права у зв'язку з порушенням при їх укладенні її прав та законних інтересів як заінтересованої особи.

А саме визнати недійсними:

Договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги від 12.09.2014 року, укладеними між ПАТ "Банк Камбіо" та ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт", яким забезпечено Кредитний договір ОСОБА_7 №108ф-2007/840 від 26.12.2007 р.;

Договір про відступлення права вимоги від 10.12.2014 р., укладеним між ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" та ОСОБА_2 про відступлення права вимоги до ОСОБА_7, що випливають з Кредитного договору №108ф-2007/840 від 26.12.2007 р.;

Договір від 10.12.2014 р., укладеним між ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" та ОСОБА_2 про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 26.12.2007 р. та 14.07.2009 року між ПАТ»Банк «Камбіо» та ОСОБА_3;

Договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги від 12.09.2014 року, укладеним між ПАТ "Банк Камбіо" та ПОВ «ОСОБА_4, яким забезпечено Кредитний договір ОСОБА_3 перед ПАТ "Банк Камбіо" за кредитним договором №039/2-2009/840 від 08.09.2009 р.;

Договір про відступлення права вимоги від 10.12.2014 р., укладеним між ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" та ОСОБА_2 про відступлення права вимоги до ОСОБА_3, що випливають з кредитного договору №039/2-2009/840 від 08.09.2009 р.;

Договір від 10.12.2014 р., укладеним між ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" та ОСОБА_2 про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 25.09.2010 р. між ПАТ»Банк «Камбіо» та ОСОБА_3;

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21 червня 2016 року позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_2 задоволено частково та в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором №039/2-2009/840 від 08.09.2009 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Камбіо» у розмірі 2 337 575 гривень звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 25.09.2009 року, а саме на земельну ділянку площею 5,9934 га, кадастровий номер :01:001:0059, яка розташована за адресою: Київська область. Макарівський район. Макарівська селищна рада, яка належить ОСОБА_3, шляхом визнання права власності за ОСОБА_2 1.В. за вартістю згідно з Висновком про вартість об'єкта оцінки від 30.10.2015 року 2 337 575 гривень.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права рішення суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати і вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права рішення суду скасувати і задовольнити її зустрічні вимоги, відмовивши у вимогах ОСОБА_2 повністю.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга ОСОБА_2 ні виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «Універсальний банк «Камбіо», правонаступником якого є ПАТ «Банк Камбіо» і ОСОБА_7 було укладено Кредитний договір №108ф-2007/840 від 26.12.2007 року, за умовами якого Банк надав позичальнику споживчий кредит у сумі 700 000.00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 14% річних, строк повернення кредиту 24.12.2010 року.

Для забезпечення вимог Банку за Кредитним договором №108ф-2007/840 від 26.12.2007 року, а також будь-якими додатковими угодами (договорами) до нього, укладеними між Банком і ОСОБА_7 (Позичальником), між ПАТ «Банк «Камбіо» та ОСОБА_3, як майновим поручителем ОСОБА_7, укладено: Іпотечний договір від 26.12.2007 року (згідно з п. 1.2 Іпотечного договору, предметом іпотеки є земельні ділянки площами 6.0066 га, кадастровий номер :01:001:0057 та площею 6,5028 га, кадастровий номер :01:001:0058, які знаходяться на території Макарівської селищної ради Макарівського району Київської області, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд) та Іпотечний договір №2 від 14.07.2009 року (згідно з п. 1.2 Іпотечного договору №2, предметом іпотеки є земельна ділянка площею 6,0000 га, кадастровий номер :01:002:0019, яка розташована на території Макарівської селищної ради Макарівського району Київської області, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд).

Також, між ПАТ «Банк «Камбіо» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №039/2-2009/840 від 08.09.2009 року. За умовами цього Кредитного договору Банк надає ОСОБА_3 споживчій кредит у сумі 120 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 14% річних, строк повернення кредиту 08.09.2010 року.

Для забезпечення вимог Банку, що випливають з Кредитного договору №039/2-2009/840 від 08.09.2009 року, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені між Банком і ОСОБА_3 (Позичальником) до закінчення його строку дії, між ПАТ «Банк «Камбіо» та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір від 25.09.2009 року (згідно з п.1.2 Іпотечного договору, предметом іпотеки є земельна ділянка площею 5,9934 га, кадастровий номер 322275100:01:001:0059, яка розташована на території Макарівської селищної ради Макарівського району Київської області, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд).

12.09.2014 року між ПАТ "Банк "Камбіо" (заставодержателем) та Партнерством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Транзіт" (заставодавцем - майновим поручителем), було укладено Договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги, за яким ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" надало в заставу Банку свої майнові права - право вимоги грошових коштів по Договору інвестиційного вкладу № О8д/978ЕІЛІО від 21.06.2006 року (предметом застави є валютні цінності в розмірі 380 863,30 євро), для забезпечення вимог ПАТ "Банк "Камбіо" за Кредитним договором №108ф-2007/840 від 26.12.2007 року, укладеним між ПАТ "Банк "Камбіо" та ОСОБА_7 (Позичальником).

Одночасно, 12.09.2014 року між ПАТ "Банк "Камбіо" (заставодержателем) та ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт"(заставодавцем-майновим поручителем), було укладено Договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги, за яким ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" надало в заставу Банку свої майнові права - право вимоги грошових коштів по Договору інвестиційного вкладу № 08д/978EVRO від 21.06.2006 року (предметом застави є валютні цінності в розмірі 80 381.78 євро), для забезпечення вимог ПАТ "Банк "Камбіо" за Кредитним договором №039/2-2009 840 від 08.209.2009 року, укладеним між ПАТ "Банк "Камбіо" та ОСОБА_3 (Позичальником ).

В подальшому, 10.12.2014 року між ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" та ОСОБА_2 було укладено:

Договір про відступлення права вимоги - повернення коштів у сумі 103 917. 57 доларів США. що належать ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" відповідно до Кредитного договору № 039/2-2009/840 від 08.09.2009 року (який укладено між ПАТ "Банк "Камбіо" та ОСОБА_3А.), та Договору застави майнових прав та відступлення права вимоги від 12.09.2014 року (який укладено між ПАТ "Банк "Камбіо" (Заставодержателем) та ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" (заставодацем-майновим поручителем).

Договір про відступлення права вимоги - повернення коштів у сумі 492 380, 07 доларів США, що належать ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" відповідно до Кредитного договору № 108ф-2007/840 від 26.12.2007 року (який укладено між ПАТ "Банк "Камбіо" та ОСОБА_7О.), та Договору застави майнових прав та відступлення права вимоги від 12.09.2014 року (який укладено між ПАТ "Банк "Камбіо" (Заставодержателем) та ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" (Заставодавцем-майновим поручителем).

Також, 10.12.2014 року між ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" та ОСОБА_2 було укладено Договір відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_5, за яким Первісний іпотекодержатель ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" передає, а Новий іпотекодержатель ОСОБА_2 приймає усі права за Іпотечним договором від 26.12.2007 року та Договором від 14.07.2009 року про внесення змін до Іпотечного договору від 26.12.2007 року і права за Іпотечним договором № 2 від 14.07.2009 року, відповідно до яких майновим поручителем ОСОБА_3 було передано в іпотеку ПАТ «Банк Камбіо» нерухоме майно.

Одночасно, 10.12.2014 року між ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" та ОСОБА_2 було укладено ще один Договір відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_5, за яким Первісний іпотекодержатель ПОВ "ОСОБА_4 Транзіт" і передає, а новий іпотекодержатель ОСОБА_2 приймає усі права за Іпотечним договором від 25.09.2009 року.

Встановивши вказані обставини, суд прийшов до висновку, що позовна вимога ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим 25.09.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованим в реєстрі за №104 , а саме на земельну ділянку площею 5,9934 га , кадастровий номер :01:001:0059 , яка розташована за адресою : Київська область , Макарівський район, Макарівська селищна рада, яка належить ОСОБА_3, шляхом визнання права власності в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором №039/2-2009/840 від 08.09.2009 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Камбіо» у розмірі 2 337 575 гривень має бути задоволена, оскільки позивач набула права вимоги за даними договорами.

Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 є майновим поручителем по Кредитному договору № 108ф-2007/840 від 26.12.2007 року, а не Кредитного договору №95ф-2007/840 від 01.06.2007 року.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд виходив з того, що остання у своєму позові зазначила, що оспорюваними правочинами між ПАТ «Банк «Камбіо» та ПОВ «ОСОБА_4 Транзіт» і у подальшому між ПОВ «ОСОБА_4 Транзіт» та ОСОБА_2 були порушені її права та законні інтереси. Проте, не навела підстав для визнання договорів недійсними визначених законом, не надала суду доказів, що підтверджують її вимоги, а тому не довела тих обставин на які вона посилається як на підставу своїх вимог .

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону частково виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду, як особа, яка набула за вказаними вище кредитними та іпотечними договорами права вимоги та які забезпечені іпотечним майном, із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок наявної заборгованості за основними зобовязаннями шляхом визнання права власності на заставлене майно.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 нього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 нього Кодексу). Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Аналіз положень статей 33. 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави дня висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»). (Висновок Верховного Суду України у справі № 6-2457цс16 від 02.11.16р).

Таким чином, ухвалюючи судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на обтяжене іпотекою майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, суд неправильно застосував норми статей 33. 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», оскільки позивач звернувся до суду не у спосіб визначений цим законом, який регулює дані правовідносини, тому рішення суду в частині задоволених вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в їх задоволенні і в цій частині апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_3 виходячи з того, що порядок заміни кредитора у зобов'язанні регулюється договором та Цивільним законодавством, а саме:

Стаття 516 цього Кодексу передбачає.

1. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Стаття 517 цього Кодексу передбачає.

1. Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

2. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Стаття 518 цього Кодексу передбачає.

1. Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

2. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Стаття 519 цього Кодексу передбачає.

1. Первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Стаття 520 цього Кодексу передбачає .

1. Боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 521 цього Кодексу передбачає.

1. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Стаття 522 цього Кодексу передбачає.

1. Новий боржник у зобов'язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що грунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

Стаття 523 цього Кодексу передбачає.

1. Порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

2. Застава, встановлена первісним боржником, зберігається після заміни боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що заміна кредитора спірними договорами не врегульовано. Не передбачено ними і згоди боржника, іпотекодавця на заміну кредитора.

Таким чином ці питання регулюються вказаними нормами ЦК України.

Також вбачається, що попередні кредитори у зобов'язанні передали новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Договори про відступлення права вимоги укладені з додержанням вимог ст. 513 ЦК України.

Згідно приписів ст.ст. 203, 215 ЦК України зміст спірних правочинів не суперечать цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підстав недійсності правочину в звязку з недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, передбачених ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу судом не встановлено.

Договори направлені на реальне настання правових наслідків.

За викладених обставин, коли ОСОБА_3 не була стороною оспорюваних правочинів, якими не передбачено порядку заміни кредитору, з огляду на норми ЦК України, якими регулюються дані правовідносини, укладення спірних договорів її прав не порушують в звязку з чим із заявлених підстав такі договори визнані недійсними бути не можуть.

Заперечуючи щодо предявлених вимог позивача за первісним позовом, ОСОБА_3 посилається на помилково визначену судом суми заборгованості. У даних правовідносинах вона має право висувати вимоги проти нового кредитора, в тому числі у спорах про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином висновки суду про те, що позивач за зустрічним позовом не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог є обґрунтованими, тому в іншій частині апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 червня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 скасуватита ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: партнерство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Транзіт», публічне акціонерне товариство «Банк «Камбіо» про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на земельну ділянку площею 5,9934 га , кадастровий номер :01:001:0059 , яка розташована за адресою : Київська область, Макарівський район, Макарівська селищна рада відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді