Справа № 734/845/14 Провадження № 22-ц/795/153/2016 Суддя у I інстанції Бузунко О. А.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

16 лютого 2016 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Харечко Л.К.,

за участю секретаря судового засідання Шкарупи Ю.В.,

представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Рожка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 18284 грн. 69 коп. за кредитним договором № б/н від 30 квітня 2007 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договорів, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 6604 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ "Приватбанк" стверджувало, що свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі, однак відповідач грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими виплатами не сплатила, з огляду на що, станом на 16 грудня 2013 року утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 18284 грн. 69 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просило скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на те, що судом невірно було застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного рішення.

За доводами апеляційної скарги, суд невірно застосував позовну давність до спірних правовідносин, яка не є пропущеною згідно до ст. 253, ч.5 ст.261 ЦК України, оскільки кредитний договір діє з моменту його складання до повного виконання зобов"язань сторонами.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника ПАТ КБ "ПриватБанк" та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 03 квітня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав останній кредит у розмірі 6604,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць.

Банком було виконано зобов'язання за договором належним чином, відкрито картковий рахунок відповідачу у гривні, здійснювалось його обслуговування згідно з договором.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, укладений договір складався із письмової заяви позичальника від 03 квітня 2007 року, Памятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг та тарифів, з якими було ознайомлено відповідача.

За положеннями п. 9.12 вищеназваних Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

Положеннями п. 3.1.1 пункту 3 частини ІІ Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік). Картка є дійсною до останнього календарного дня зазначеного у ній місяця. При цьому, із Правил користування платіжною карткою випливає, що договір є чинним у межах строку дії картки.

За правилами ст. 253, 361 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу, а відносно повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки.

В засіданні суду першої інстанції відповідачем було представлено для огляду оригінал пластикової картки №7777 0300 0010 5810, яку було видано ОСОБА_3 ПАТ КБ "ПриватБанк" строком по травень 2008 року (копія картки знаходиться на а.с. 30, у томі № 2).

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про те, що звернувшись з позовом до відповідача про повернення кредиту в повному обсязі у березні 2014 року, ПАТ КБ "ПриватБанк" пропустило строк позовної давності, встановлений приписами ст. 257 ЦК України, відповідає фактичним обставинам справи, а відтак, за правилом ст. 267 ЦК України - судом правомірно було відмовлено в задоволенні позову.

Твердження позивача про те, що банком було перевипущено картку ОСОБА_3 строком до квітня місяця 2011 року, а відповідно, строк позовної давності позивачем не пропущено, обґрунтовано не були враховані судом, оскільки вони не підтверджені належними доказами, як передбачено ст. 58 ЦПК України.

Зокрема, позивачем не було представлено жодних доказів на підтвердження того, що відповідач замовляла отримання перевипущеної картки, як це передбачено п.3.1.5 Правил користування платіжною картою, та отримувала її. За таких обставин, наданий банком витяг з технічного програмного комплексу банку щодо строку дії картки № НОМЕР_1 судом першої інстанції було вірно оцінено як такий, що не є належним доказом на підтвердження отримання відповідачем перевипущеної платіжної картки.

Посилання позивача на положення п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого строк дії договору становить 12 місяців та у випадку, якщо ні одна із сторін не поінформує другу сторону про припинення строку дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк, судом першої інстанції було перевірено під час розгляду справи та обґрунтовано оцінено критично, оскільки виходячи з наведених вище обставин та відсутності достовірних доказів на підтвердження видання позичальнику нової банківської картки, банком було пропущено строк позовної давності для звернення до відповідача з вимогою про повернення кредиту в повному обсязі. Внаслідок пропущення позивачем строку позовної давності, судом правомірно, виходячи з положень ст. 267 ЦК України, було відмовлено в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, тому підстав для скасування рішення районного суду апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 303, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити, а рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сіли з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: