Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Зарицька Г. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ПАТ «Укрсоцбанк» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2016 року

встановила:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором кредиту №282-22/09-63 за тілом кредиту та відсотками в розмірі 827 доларів США 39 центів, а також пеню в розмірі 8 425,97 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що відповідно до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 282-22/09-63 від 21.04.2008 р. року банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання 2 000 доларів США зі сплатою 12% річних. Відповідач зобов'язалася погашати кредит щомісячно відповідно до графіка, визначеного договором. В порушення умов цього договору, взяті на себе зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків ОСОБА_1 не виконує, внаслідок чого станом на 11.11.2015 р. виникла заборгованість в розмірі 1190,47 доларів США, що складається із заборгованості: за кредитом - 400 доларів США; за відсотками - 427 доларів США 39 центів; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 197 доларів США 49 центів, що еквівалентно 4583,13 грн; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 165 доларів 59 центів, що еквівалентно 3842,84 грн. Враховуючи зазначене, просив позов задовольнити.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено за спливом строків позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Відповідачка доводи апеляційної скарги не визнала, вважала їх необґрунтованими.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи банку в задоволенні позову за спливом строку позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами договору погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та інших платежів, визначених договором, повинно здійснюватись щомісячно до 10-го числа згідно з графіком з кінцевим терміном повернення 20 квітня 2011 року, проте з позовом до суду позивач звернувся після закінчення загального строку позовної давності - 01.12.2015 р. і не ставив питання про його поновлення.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 21.04.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який 14.06.2010 р. змінив найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №282-22/09-63, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 2000 доларів США зі сплатою 12 % річних з кінцевим терміном повернення до 20 квітня 2011 року (а.с.8-10).

Пунктом 4.1. договору кредиту передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, а також кредитних коштів позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в цей період, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Свої зобов'язання за договором банк виконав.

Відповідачка зобов'язання виконувала неналежним чином.

Згідно з розрахунком банку станом 11 листопада 2015 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №282-22/09-63 від 21.04.2008 року становить, а саме: за кредитом - 400 доларів США; за відсотками - 427 доларів США 39 центів; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 197 доларів США 49 центів, що еквівалентно 4583,13 грн; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 165 доларів 59 центів, що еквівалентно 3842,84 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спецільна позовна давність по вимогах про стягнення неустойки - один рік (ст.ст. 257, 258 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується

Із розрахунку кредитної заборгованості видно, що платежі на погашення тіла кредиту ОСОБА_1 сплачувала по 14.02.2014 року включно, що свідчить про визнання нею боргу. А тому, перебіг позовної давності за платежами по поверненню кредиту, тобто по основній вимозі починається з наступного дня після внесення останнього платежу, тобто з 15.02.2014 р.

Із позовом до суду банк звернувся 30.11.2015 р.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вимог ст.264 ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності не врахував та дійшов до помилкового висновку про сплив позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом.

Що стосується вимог про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами, колегія суддів виходить з наступного.

Як свідчить розрахунок банку, останній платіж на погашення відсотків за користування кредитними коштами відповідачка здійснила 30.05.2011 р.

Отже перебіг позовної давності за вказаними вимогами розпочався з 31.05.2011 р. Позов пред'явлено до суду за спливом трирічного строку (30.11.2015 р.). Про поважність його пропуску банк не зазначає.

Відповідачем подана заява про застосування позовної давності (а.с.30). А тому, вимога банку про стягнення простроченої заборгованості за процентами, пені за несвоєчасне повернення процентів задоволенню не підлягають за спливом позовної давності.

За таких обставин, коли судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Колегія суддів в повному обсязі задовольняє вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та в межах річного строку вимоги про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 3 989,93 грн.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України колегія суддів змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 400 доларів США, що еквівалентно 10 496 грн, та пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів в розмірі 3 989,93 грн.

В решті вимог відмовити за спливом строку позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1341 грн 31 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: