Справа № 310/3882/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

26 жовтня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дністрян О.М.,

при секретарі Буюклинській К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 в інтересах зеленової ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, зазначивши, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання стосунків з відповідачем проживають окремо. Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01.02.2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина. Відповідач з власної ініціативи самоусунувся від викоання своїх батьківських обовязків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає. Дитина проживає разом з нею, вона самостійно несе усі витрати по утриманню сина, при цьому неодноразово зверталась до відповідача з проханням прийняття участь в утриманні їх спільного сина, однак її звернення залишено відповідачем без задоволення. Вона має намір забезпечити повноцінний відпочинок сину ОСОБА_6 в країнах ближнього та дального зарубіжжя задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоровя, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обовязків. Крім того, вона має можливість вивезти дитину на лікування та відпочинок за кордон, але батько дитини на її прохання надати дозвіл на виїзд дитини за кордон не відповідає. Просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дального зарубіжжя неповнолітнього ОСОБА_5, 25.07.2008 ркоу народження, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, до досягнення ОСОБА_5 16 років, тобто до 25.07.2024 року.

Позивачка та її представник - ОСОБА_3 (довіреність НАІ № 433745 від 11.04.2016р.) - в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд заяви без його участі з урахуванням наданих доказів.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради - в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, надали заяву про залишення позовних вимог на розсуд суду та розгляд справи за відсутності їх представника.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія 1ЖС №093375, виданого 22.08.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану помісту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №727, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є : мати ОСОБА_1, батько ОСОБА_2. Дитина проживає з матірю.

Як вбачається з позовної заяви, на теперішній час у позивачки ОСОБА_1 виникла необхідність виїхати разом із сином за межі України до країн ближнього та дального зарубіжжя, з метою відпочинку та оздоровлення сина у її супроводі без згоди батька.

Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини та зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами).

Так, згідно з п. 22 ч.1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України передбачено, що виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Враховуючи наведене, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строки та мету виїзду.

Позивачка в своїй заяві просить надати дозвіл на багаторазовий тимчасовий виїзд дитини за межі України до країн ближнього та дального зарубіжжя на строк до досягнення дитиною 16 років, тобто до 25.07.2024 року. При цьому позивачкою не конкретизовано державу прямування, час, з якого дитина буде виїжджати до певної країни, період та місце перебування дитини у цій країні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що надання дозволу на майбутнє на багаторазовий виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків, без визначення при цьому конкретної держави, часу, періоду та місця перебування - суперечить положенням чинного законодавства та чинним законодавством не передбачено, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 74, 77, 169, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.313 ЦК України, ст.ст. 7, 155 СК України, ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. ст. 9, 10, 12 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради №789 від 27.02.1991 року, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про надання дощволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_7