Справа № 362/2332/15-ц Головуючий у І інстанції Медведєв К. В.
Провадження № 22-ц/780/1194/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 16.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Васильківської міської ради про визначення місця проживання дитини,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання дитини. Заявлені вимоги мотивував тим, що з 03 липня 2004 року по 19 лютого 2010 року він та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; після розірвання шлюбу відповідач та їх син залишилися проживати та бути зареєстрованими в його будинку. Останні два роки відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки і бійки, принижує його перед сусідами і родичами, вчинила спробу самогубства, а в грудні 2012 року вкрала з його платіжної картки значну суму грошей. Триваюча антигромадська поведінка ОСОБА_2 негативно позначається на психічному здоровї їх сина ОСОБА_4. В свою чергу, він має забезпечити дитині належні умови проживання, займатися вихованням дитини. Просив визначити місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_3

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що з часу їх розлучення проживання в одному будинку із ОСОБА_3 стало нестерпним, оскільки відповідач досить часто перебуває в нетверезому стані, вчиняє сварки та бійки, свідком яких стає малолітня дитина. Відповідач неодноразово без попередження та домовленості із нею забирав дитину та вивозив її за межі м. Василькова; в березні 2015 року ОСОБА_3 завдав їй тілесних ушкоджень на очах у сина, що спричинило нервовий зрив у дитини, викликало страх лишатися в одному будинку з батьком та змусило переїхати до іншого місця проживання; на даний час позивач разом з сином має можливість проживати в гарних умовах в будинку за адресою вул. Пархоменка 100 в м. Васильків. Вказує, що проживання сина разом із нею відповідає його інтересам, оскільки вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. На підставі вищевикладеного просила визначити місце проживання сина ОСОБА_5 разом з нею.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказувала, що хоча позивач із відповідачем зареєстровані в одному будинку, проте займають різні поверхи цього помешкання та не підтримують жодних відносин між собою. Під час судового засідання позивач та її представник вказували, що предметом позовних вимог є визначення місця проживання малолітньої дитини саме із матірю, а не за якоюсь конкретною адресою. Також суд проігнорував надані позивачем докази наявності самостійного доходу і не взяв до уваги позицію висновку органу опіки і піклування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, суд першої інстанції виходив із того, що батьки дитини на час ухвалення рішення суду окремо не проживають, а проживають та зареєстровані в одному будинку Київська область, м. Васильків, вул. Київська, 48, відтак відсутні передбачені ст. 161 СК України підстави для визначення місця проживання дитини з матірю.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_2, малолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстровані в будинку за адресою м. Васильків Київської області, вул. Київська 48, який належить ОСОБА_3 на праві власності.

Згідно акту обстеження умов проживання від 05 грудня 2014 року № 108 за зверненням ОСОБА_3 проведено обстеження умов проживання дитини за адресою м. Васильків, по вул. Київська, буд 48. Згідно вказаного акту створені належні умови для проживання, навчання та розвитку.

Згідно характеристики на ОСОБА_6, що відвідує дитячу установу «Барвінок», № 2 від 10 березня 2015 року, останній любить своїх маму, папу, дідуся та бабусю. Дитину привозить і забирає переважно мама. Папа забирає рідше, так як зі слів мами і папи він працює і часто їздить у відрядження, а так як мама вдома, можна припустити, що дитиною займається мама. Виходячи з розвитку дитини можна з впевненістю стверджувати, що дитина любляча, живе в гарних домашніх умовах, про нього піклуються, сімя характеризується позитивно.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Васильківської міської ради про доцільність проживання малолітнього ОСОБА_5 разом з матірю ОСОБА_2 № 642/01.01-16 від 27 листопада 2015 року орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 разом з матірю, ОСОБА_2, за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Київська, 48.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Із доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що позивач та відповідач проживають не окремо, що є обовязковою умовою для визначення місця проживання дитини за правилами ст. 161 СК України, а зареєстровані і проживають за однією адресою - Київська область, м. Васильків, вул. Київська, 48.

Відтак, суд першої інстанції, врахувавши інтереси малолітньої дитини та оцінивши висновок органу опіки та піклування, прийшов до висновку про відмову в позові, оскільки батьки малолітнього не проживають окремо.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 займають різні поверхи в одному житловому будинку, спільних відносин не підтримують і спільного господарства не ведуть, висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Не спростовують висновків суду також посилання апеляційної скарги на існуючу практику розгляду справ.

Колегія суддів також звертає увагу, що згідно акту обстеження умов проживання від 07 травня 2015 року №38 за зверненням ОСОБА_2 проведено обстеження умов проживання дитини за адресою м. Васильків, по вул. Пархоменка, 100, при цьому згідно висновку органу опіки та піклування доцільним є визначення місця проживання дитини разом з матірю за адресою: м. Васильків, вул. Київська, 48, а не за адресою, де проводилося обстеження за зверненням позивача.

Крім того, під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 повідомила, що зазначене місце проживання було її тимчасовим житлом, вона постійно проживає разом із дитиною за адресою - Київська область, м. Васильків, вул. Київська, 48.

Разом із тим, у випадку зміни місця проживання і відповідно виникнення обставин окремого проживання із відповідачем позивач не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про визначення місця проживання дитини із матірю.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності в неї доходу, що підтверджується позитивним висновком органу опіки і піклування, на що не звернув уваги суд першої інстанції, не впливають на правильність висновків суду, яким відмовлено в задоволенні позову з підстав недотримання вимог ч. 1 ст. 161 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність і обґрунтованість судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагєєв В.О.

ОСОБА_7