РІШЕННЯ

іменем України

17 лютого 2016 року Справа № 655/478/15-ц

в складі: головуючого - судді Шумило О.М.

секретаря Стешенко О.І.

прокурора Ільченко О.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Горностаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування Горностаївської райдержадміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Чернігівська районна державна адміністрація Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом обґрунтування якого здійснює в позовній заяві та просить суд позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітньої дочки: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивач та представник позивача свої вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі та надали пояснення, що ОСОБА_7 народилась коли батьки перебували в цивільному шлюбі. Після смерті ОСОБА_8 за згодою відповідача ОСОБА_7 залишилась на вихованні у позивача та на даний час проживає разом з нею по теперішній час. Дівчинка забезпечена всім необхідним для життя, навчається в загальноосвітній школі. Як за життя ОСОБА_8, так і після її смерті, відповідач дитиною не цікавиться, не приділяє їй батьківської уваги, не піклується про неї та не надає матеріальної допомоги на її утримання.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що під час поховання його цивільної дружини ОСОБА_8 скориставшись його моральним станом позивач доньку забрала від нього. Рішенням Горностаївського районного суду від 29 жовтня 2014 року він визнаний батьком ОСОБА_7 Що до встановлення контакту та повернення дитини до біологічної родини він звертався за захистом своїх прав до органів прокуратури, Представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини та Міністерства соціальної політики України. Він намагався спілкуватися з дитиною, про те йому чинили перешкоди, з позивачкою має напружені відносини, дитину не відвідує матеріальної допомоги не надає, має намір налагодити стосунки зі своєю донькою та всіляко їй допомагати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову вказав про відсутність будь-яких підстав для позбавлення батька дитини батьківських прав, оскільки це не буде відповідати інтересам дитини та батька.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі та вважає за доцільне не позбавляти відповідача ОСОБА_3, батьківських прав, оскільки це не буде відповідати інтересам дитини.

В судовому засіданні представник третьої особи, органу опіки і піклування Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області не заперечувала проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_3

В судовому засіданні представник третьої особи, Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області зазначила про відсутність будь-яких підстав для позбавлення батька дитини батьківських прав, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін у справі та дослідивши письмові докази у справі суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, який з часу смерті її матері дитини не займається її вихованням та утриманням про що свідчить його пояснення і пояснення позивача та додані матеріали по справі. Дитина проживає з позивачем з листопада 2013 року .

24 грудня 2013 року розпорядженням Горностаївської районної державної адміністрації за № 249 призначено ОСОБА_1 опікуном, піклувальником над малолітньою ОСОБА_7

Відповідно до рішення Горностаївського районного суду від 29 жовтня 2014 року по справі № 655/ 184/ 14 - ц відповідач визнаний батьком ОСОБА_7

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 24 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні актовий запис № 241 батьком ОСОБА_7 є ОСОБА_3

Розпорядженням від 17 липня 2015 року за № 115 припинено опіку над малолітньою ОСОБА_7, у зв'язку з втратою статусу дитини - сироти (визнання батьківства) та зобов'язано передати дитину ОСОБА_3

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 179 СК України опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини.

Оскільки аліменти на малолітню дитину не є власністю опікуна, мають використовуватися за цільовим призначенням, тому у випадку припинення опіки над дитиною ОСОБА_7 позивач втрачає всі права опікуна, в тому числі і на отримання та розпорядження аліментами.

Крім того, в провадженні Горностаївського районного суду перебуває справа 655/ 982/ 15 -ц про витребовування ОСОБА_7 від позивача по справі та передачі ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та сторонами по справі визнано, що з листопада 2013 року відповідач допомоги на утримання дитини не надає, участі в вихованні дитини не приймає. В ході розгляду справи сторони також підтвердили, що дитина проживає з вище зазначеної дати до цього часу у сім'ї ОСОБА_1 та під час навчання ОСОБА_7, вихованням дитини займається тітка, батько школу не відвідує і не брав участі у шкільних заходах доньки. Відповідач проживає в с. В -Токмак, Чернігівського району, Запорізької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Керуючись даною нормою закону, суд під час розгляду справи заслухав думку неповнолітньої ОСОБА_7 в присутності педагога ОСОБА_9 повідомила, що раніше вона проживала зі своєю матір'ю ОСОБА_8 та батьком в м. Херсоні. Після смерті матері вона живе у своєї тітки ОСОБА_1 в с. Запорізьке Горностаївського району Херсонської області, батько з нею спілкувався вкрай рідко, стосовно позбавлення батьківських прав відповідача висловила свою байдужість.

Згідно висновку Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області від 17.12.2015 року за № 01-11/0822 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідача ОСОБА_3

Суд критично ставиться до висновку від 28.10.2015 року за № 01-15/174 Горностаївської районної у державної адміністрації Херсонської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача на свою дочку, оскільки указаний висновок не містить жодних аргументованих доводів, які б давали підстави для позбавлення батька батьківських прав на дитину та невраховані данні про його особу та його матеріальний стан.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також інших документів, які стосуються справи.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» вказується, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ч.1 ст.12 цього Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Відповідно до вимог ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.»

Відповідно до п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини,що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батько (мати) ухиляється від їх виконання. А це означає, що він вперто та систематично, продовжує не виконувати свій батьківський борг.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.)166 СК України. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи дії відповідача щодо виконання обов'язків батька щодо доньки, суд ретельно перевіривши докази не може дійти висновку про обґрунтованість позову про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів на користь позивача і має намір забрати дитину на виховання до себе.

На підставі викладеного, керуючись: Конвенцією про права дитини від 20 листопада1989 р., рішенням Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 р. по справі "Савіни проти України"ст.ст. 164, 165, 179 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.10, 11, 15, 60, 215-218, ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування Горностаївської райдержадміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Чернігівська районна державна адміністрація Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Херсонської області через Горностаївський районний суд Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М.Шумило