_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2319/16-ц
Провадження № 2/520/2309/16
УХВАЛА

26.02.2016 року суддя Київського районного суду міста Одеси Чаплицький В.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим будинком з надвірними спорудами та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, з вимогами встановити порядок користування житловим будинком, визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на частки житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок подання та оформлення позовних заяв встановлений статтями 119, 120 ЦПК України, якими визначенні вимоги до форми, змісту позовної заяви та порядку подання копій позовної заяви та доданих до неї документів.

При ознайомлені з позовною заявою та додатками до неї, суддею встановлені підстави для залишення позову без руху, у зв'язку з недодержанням вимогам статті 119 ЦПК України при його оформлені.

За правилами ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Пунктом 4 частини 2 статті 119 ЦПК України затверджується, що позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю майна.

В розумінні ч. 2 ст. 80 ЦПК України ціна позову повинна відповідати дійсній вартості спірного майна.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Крім того, частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551 гривня 20 копійок.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Положеннями ч. 6 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» затверджується, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в своїй позовної заяві зазначено одну вимогу немайнового характеру та три вимоги майнового характеру, а саме про визнання права власності на кожного з позивачів, та додано чотири квитанції: дві квитанції по 487 гривень 20 копійок та дві квитанції по 64 гривні 00 копійок, тобто за вимогу немайнового характеру судовий збір сплачено належним чином, а за вимоги майнового характеру, в протиріччя ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» та ч.ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України, лише 551 гривню 20 копійок.

Суд критично ставиться до пояснень позивачів викладених в позовній заяві, стосовно визначення ціни позову виходячи з оцінки майна вказаної у свідоцтві про право на спадщину за законом від 26 січня 2001 року, так як, станом на 2016 рік, дійсна вартість спірного майна відрізняється від встановленої в 2001 році.

Таким чином, позивачами, при зверненні з позовом до суду, порушено вимоги ч. 5 ст. 119 ЦПК України та п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Слід зазначити, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

За вимогами ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 121, ст. 208 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим будинком з надвірними спорудами та визнання права власності залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали, протягом п'яти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Роз'яснити, якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає визначені вимоги позовна заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим позовом у встановленому порядку.

Копію ухвали направити позивачу для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Чаплицький В. В.