Єдиний унікальний номер: 378/808/16-ц
Провадження № 2/378/274/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2016 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Карабань З.І.,

представників відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ставище справу за позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Талісман Страхування" до ОСОБА_3 про стягнення витрат по виплаті страхового відшкодування в порядку регресу,/

ВСТАНОВИВ:

До суду з названим позовом звернулося ПрАТ „Страхова компанія „Талісман Страхування", посилаючись на те, що між ПрАТ „Страхова компанія „Рітейл Страхування"", правонаступником якого є ПрАТ „СК „Талісман Страхування" та ОСОБА_3 29 жовтня 2013 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом.

09.04.2014 року на 17-му км + 460 м автодороги Золотоноша-Сміла-Умань сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «МАН» д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3; «Рено» д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4; «Хюндай» д.р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5; «Лексус» д.р.н. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_6, внаслідок якої вказаним транспортним засобам були завдані пошкодження. Постановою Ставищенського районного суду Київської області винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_3

Всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не виконав свій обов'язок щодо повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпілі від ДТП ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 звернулися до ПАТ „Страхова компанія „Талісман Страхування" з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АС/7344197 (ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого 50 000 грн. за шкоду, завдану майну.

Відповідно до калькуляції дефектів, вартість ремонту автомобіля «Рено», д.р.н. НОМЕР_6 складає 196673,01 грн. Згідно страхового акту № 00398.1401.01о ОСОБА_4 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50000 грн.

Відповідно до калькуляції дефектів, вартість ремонту автомобіля «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_4 складає 76648,85 грн. Згідно страхового акту № 00217.1401.01о ОСОБА_5 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50000 грн.

Відповідно до Калькуляції дефектів, вартість ремонту автомобіля «Лексус», д.р.н. НОМЕР_5 складає 31609,39 грн. Згідно страхового акту № 00397.1401.01о ОСОБА_8 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 21087,10 грн.

Загальний розмір виплаченого страхового відшкодування складає 121087 грн. 10 коп.

ПрАТ „СК „Талісман Страхування" просить суд стягнути із відповідача в порядку регресу 121087 грн. 10 коп. - виплачену суму страхового відшкодування та судові витрати.

В судове засідання представник позивача ПРАТ „Страхова компанія „Талісман Страхування", явка представника якого ухвалою суду від 28.09.2016 року (а. с. 73зворот) була визнана обов'язковою згідно п. 4 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, не прибув. Вказане товариство направило додаткові пояснення на заперечення відповідача (а. с. 103-104) та заяву, в якій позовні вимоги підтримало, просить справу розглядати без участі представника (а.с. 55).

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 72) в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Представник відповідача ОСОБА_2 подав суду письмові заперечення (а. с. 57-60) з зазначенням, що позовні вимоги є необґрунтованими, виходячи з наступного. До позову додано платіжні доручення щодо виплати страхового відшкодування на загальну суму 100000 грн., а не на 121087 грн. 10 коп.. В матеріалах справи немає жодних оціночних документів (Звітів, Експертиз), які відповідають чинному законодавству. При розрахунках страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 в розрахунку визначення ринкової вартості ДТЗ, зазначено, що даний т/з є тотальним, тобто фізично знищеним, або конструктивно загиблим, проте, матеріали справи не містять належних обрахунків відносно розрахунку шкоди власнику даного автомобіля. Крім того, даний страховий випадок зафіксований правоохоронними органами, є заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілих осіб, відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків. Саме такого правового висновку щодо застосування підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дійшла колегія суддів Судової палати у цивільних справах ВСУ України ухвалюючи у постанові від 16.09.2015 року (справа №6-284цс15).

Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

В судовому засіданні встановлено, що 9 квітня 2014 року на 17-му км + 460 м автодороги Золотоноша-Сміла-Умань сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «МАН», д.р.н. НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_10 під керуванням водія ОСОБА_3; «Рено» д.р.н. НОМЕР_3 власником якого є ОСОБА_4 (а. с. 16); «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_4, власником якого є ОСОБА_5 (а. с. 25); «Лексус», д.р.н. НОМЕР_5, власником якого є ОСОБА_8 (а. с. 34)., внаслідок якої вказаним транспортним засобам були завдані пошкодження.

Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 20.05.2014 р. (а.с. 13) винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача ОСОБА_3 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ „Страхова компанія „Рітейл Страхування"" за полісом № АС/7344197 з лімітом відповідальності 50000 грн. і франшизою 0 грн. (а.с. 21). В позові вказано, що правонаступником даного товариства є ПрАТ „СК „Талісман Страхування", в матеріалах справи докази цього відсутні. Проте, представставники відповідача не заперечували проти вказаної обставини.

Потерпілі від ДТП звернулися до ПАТ „Страхова компанія „Талісман Страхування" з заявами про виплату страхового відшкодування за вищевказаним полісом: ОСОБА_4 (а. с. 9, 15), ОСОБА_5 (а. с. 23 зв., 28), та ОСОБА_7 (а.с. 33, 34 зв.).

Відповідно до копій акту огляду колісного транспортного засобу (а.с. 16 зв. - 17), довідки ВДАІ (а.с. 12), калькуляції дефектів (а.с. 18-20) вартість ремонту автомобіля «Рено», д.р.н. НОМЕР_6 складає 196673,01 грн. Згідно розрахунку визначення ринкової вартості ДТЗ ринкова вартість даного автомобіля становить 114226 грн. 87 коп. (а.с. 14), Згідно страхового акту № 00398.1401.01о ( а.с. 7) та платіжних доручень (а.с. 9 зв., 10, 11) ОСОБА_4 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50000 грн.

Відповідно до копій актів огляду колісного транспортного засобу (а.с. 26-27), довідки ВДАІ (а.с. 24), розрахунку визначення ринкової вартості ДТЗ (а.с. 29), калькуляції дефектів (а.с. 30 - 31), вартість ремонту автомобіля «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_4 складає 76648,85 грн. Згідно страхового акту № 00217.1401.01о (а.с. 22) та платіжного доручення (а.с. 22 зв.) позивачем ОСОБА_5 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50000 грн.

Відповідно до копій актів огляду колісного транспортного засобу (а.с. 35-36), розрахунку визначення ринкової вартості ДТЗ (а.с. 38), калькуляції дефектів (а.с. 39-40), вартість ремонту автомобіля «Лексус», д.р.н. НОМЕР_5 складає 31609,39 грн. Згідно страхового акту № 00397.1401.01о (а.с. 37) та платіжних доручень (а. с. 106, 107,108) позивачем ОСОБА_8 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 21087,10 грн.

Загальний розмір виплаченого страхового відшкодування складає 121087 грн. 10 коп.

Представники відповідачів, заперечуючи проти позову, зазначають, що при розрахунках страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Рено» ОСОБА_9 в розрахунку визначення ринкової вартості ДТЗ, зазначено, що даний т/з є тотальним, тобто фізично знищеним, проте, матеріали справи не містять належних обрахунків відносно розрахунку шкоди власнику даного автомобіля.

Як зазначено позивачем в додаткових поясненнях (а. с. 103-104) та встановлено з матеріалів справи згідно калькуляції дефектів (а.с. 18-20) вартість ремонту автомобіля «Рено», д.р.н. НОМЕР_3 складає 196673,01 грн. Згідно розрахунку визначення ринкової вартості ДТЗ, проведеного експертом оцінювачем ОСОБА_11, (а. с. 114-121) ринкова вартість даного автомобіля становить 114226 грн. 87 коп. (а.с. 14). Різниця між ринковою вартістю та зобов'язуючою пропозицією склала 82446,14 коп. З урахуванням ліміту відповідальності за договором страхування було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50000 грн. власнику даного автомобіля ОСОБА_4, який підписавши заяву на виплату страхового відшкодування, погодився із розрахунками, здійснених оцінювачем (а.с. 7, 9 зв., 10, 11).

Що стосується позовних вимог Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Талісман Страхування" про необхідність стягнення з відповідача суми сплаченого страхового відшкодування у порядку регресу, у зв'язку з тим, що він не виконав, встановленого законом обов'язку, повідомити страховика в триденний термін про ДТП, що сталося за його участі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 33.1.4 ч. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року № 1961-ІV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно п. 33.1.2. ч. 33.1. ст. 33 даного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Відповідно до вимог п.п. ґ) п. 38.1.1. ч. 38.1 ст. 38 зазначеного Закону України страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Такий обов'язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Судом встановлено, що відповідач визнав те, що він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону про дорожньо-транспортну пригоду, проте, це не призвело до необґрунтованих виплат.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-284цс15, письмове повідомлення страховика про настання ДТП установлено для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Оскільки у справі, що переглядалася встановлено, що настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинне базуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватися у загальному порядку відшкодування збитків.

Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він був зафіксований правоохоронними органами. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. З наведеного вбачається, що учасниками ДТП була забезпечена можливість страховика перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам, а тому сам по собі факт відсутності в матеріалах страхової справи позивача повідомлення страхувальника про страховий випадок, на думку суду, не зобов'язує відповідача відшкодувати суму страхового відшкодування в порядку регресу.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 979 ЦК України, ст. ст. 3, 8, 22, 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, ст. 360-7 ч. 1 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Талісман Страхування" до ОСОБА_3 про стягнення витрат по виплаті страхового відшкодування в порядку регресу - відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення виготовлено 27 жовтня 2016 р.

Суддя Н. М. Марущак