Справа № 263/8459/16-ц
Провадження № 2/263/2081/2016
24 жовтня 2016 року Жовтневий районний суд міста Марiуполя Донецької областi у складi головуючого суддi Томіліна О.М., при секретарi ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в місті Марiуполi цивiльну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради, треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Приазов'я-160», ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
Позивачі звернулись до суду із вказаним позовом до Маріупольської міської ради, в якому просять визнати право власності на ? частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 за кожною в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.
В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що ОСОБА_7, який є батьком ОСОБА_3 та чоловіком ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_4. після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з трикімнатної квартири АДРЕСА_1. померлий був членом ЖБК «Донбас» , сплатив пайовий внесок за вищевказану квартиру в розмірі 6648 крб. за свої особисті кошти, однак за життя не встиг оформити правовстановлюючі документи на квартиру та зареєструвати в передбаченому законом порядку. Зазначають, що оскільки вони є спадкоємцями першої черги та проживали з померлим на день його смерті за однією адресою, то вони є такими, що фактично вступили у володіння та управління майном, та такими, що прийняли спадщину. 23 червня 2016 року позивачі звернулись до приватного нотаріуса ОСОБА_9 з заявою про видачу Свідоцтва на право спадкування за законом на ? частину квартири за кожним, проте Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачам було відмовлено, оскільки у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. Крім того, у свідоцтві про смерть невірно вказано прізвище померлого як «ОСОБА_7», а не «ОСОБА_7», що є правильним. Позивачі також просять встановити, що Свідоцтво про смерть видане саме померлому ОСОБА_7.
Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.
Представник позивача ОСОБА_10 також надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.
Представник відповідача - Маріупольської міської ради - Карацюба В.Л. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.
Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечували.
Представник третьої особи ОСББ «Приазов'я-160» у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Дослiдивши матерiали справи, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що 04 квітня 1977 року виконкомом Жданівської міської ради депутатів трудящих ОСОБА_7 видано ордер № 3498 про право зайняття окремої трикімнатної квартири № 112 (загальною площею 61,44 кв.м, житловою площею 42,80 кв.м.) у будинку АДРЕСА_1.
Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_1, 23 листопада 1959 року ОСОБА_7 та ОСОБА_12 вступили у шлюб, актовий запис № 20. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружині «ОСОБА_7».
Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьками вказані - ОСОБА_7 та ОСОБА_14
Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 ОСОБА_15 та ОСОБА_3 уклали шлюб 16 вересня 1982 року, актовий запис № 3325. Після шлюбу присвоєно прізвище дружині «ОСОБА_3».
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4, виданим 26.10.1998 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області.
Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Судом встановлено, що позивачі у справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дочкою та дружиною відповідно померлого ОСОБА_7, та на підставі ст. 529 ЦК УРСР, є спадкоємцем за законом першої черги.
Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
У відповідності до ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв.
Із довідки від 29.06.2016 року, виданої ТОВ «Житло-22». вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, проживали разом з ОСОБА_7 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4.
Згідно зі ст. 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до постанови приватного ОСОБА_9 від 23.06.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.
Відповідно до постанови приватного ОСОБА_9 від 23.06.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.
Отже за даними наведених вище Постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7, та у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їм відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.
Згідно зі звітом про оцінку майна від 24.06.2016 року трикімнатна квартира АДРЕСА_1, має загальну площу 60,6 кв.м., житлову площу - 42,4 кв.м., допоміжну площу - 18,2 кв.м.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права. Способом захисту цивільних прав є визнання права.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України, правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. Відповідно до цієї норми перехідних положень ЦК України, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР 1963 року.
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
Враховуючи той факт, що на теперішній час позивачі позбавлені можливості зареєструвати своє право на спадщину, суд вважає необхідним захистити права позивачів та визнати за ними в судовому порядку право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за кожною.
Також щодо вимоги про встановлення, що свідоцтво про смерть, видане Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, що посвідчує факт смерті ОСОБА_7, посвідчує факт смерті чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 256 Цивільного-процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення майнових або інших прав громадян, зокрема відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 1 Постанови пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за нормами ЦПК в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:
- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;
- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;
- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Наведений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.
Суд, враховуючи вищенаведені роз'яснення та положення ЦПК України, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимога позивачів підлягає задоволенню, тому що факт того, що свідоцтво про смерть, що посвідчує факт смерті ОСОБА_7, посвідчує факт смерті чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_7, знайшов своє підтвердження представленими доказами, ніким не оспорюється і має для позивачів юридичне значення.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст. 529, 548, 549, 561 ЦК УРСР, 16, 328 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 256 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради, треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Приазов'я-160», ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на ? частину квартири № 112 загальною площею - 60,6 кв.м., в тому числі житловою площею - 42,4 кв.м., допоміжною площею - 18,2 кв.м, у будинку АДРЕСА_1, за кожною в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.
Встановити, що свідоцтво про смерть, видане Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, що посвідчує факт смерті ОСОБА_7, посвідчує факт смерті чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Томілін