1Справа № 334/8633/15-ц 2/335/327/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Зубович А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини.

В позовній заяві вказує, що з відповідачем вона проживала однією сім'єю, мали спільний побут, шлюб не реєстрували.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_3.

На сьогоднішній час позивач з відповідачем фактично розірвали подружні стосунки та проживають окремо з тієї причини, що відповідач бив її і це відбувалося на очах сина.

01.09.2015 року Ленінським РВ ЗМУ зафіксовано нанесення ОСОБА_2 ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

На теперішній час дитина мешкає з позивачем та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Досудове вирішення спору між сторонами шляхом звернення до служби (управління) у справах дітей по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради не розв'язало спірне питання, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з позовом.

Позивач просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з нею.

В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про час та день слухання справи сповіщався, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 10.09.2015 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 60, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

На підставі довідки вих.№1846 від 27 листопада 2014 року, виданої центром обслуговування абонентів №13, встановлено, що ОСОБА_3, разом з матір'ю ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно характеристики, виданої головним лікарем поліклініки з обслуговування дорослого населення КУ „ ЦКЛ№4 Заводського району" ОСОБА_1 з 2006 року працює лікарем у лікарні , їй притаманний високий рівень відповідальності у роботі, постійне самовдосконалення, чуйна, доброзичлива, за роки заслужила повагу колег та пацієнтів .

Згідно висновку від 16.01.2016 року про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, наданого органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір'ю ОСОБА_1.

На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховною Ради від 27.02.1991 року, передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ст.33 Конституції України кожна особа має право на вибір свого місця проживання. Але сімейні відносини мають свою специфіку, оскільки малолітні та неповнолітні діти не можуть проживати самостійно, а батьки повинні брати участь у їх вихованні та утриманні.

На підставі ч.4 ст.29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно ст.141 СК України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст.150 Сімейного кодексу України).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, суд при вирішенні спору щодо місця проживання дитини має врахувати, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі №6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

За вимогами ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні не встановлено будь-яких виключні обставини, які б викликали необхідність розлучення малолітньої дитини з батьком.

Таким чином, у зв'язку із викладеним, вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишиться дитина, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, враховуючи визнання відповідачем позову та інтереси малолітнього та інші обставини справи, суд вважає за можливе задовольнити позов, визначивши місце проживання дитини разом з матір'ю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 9 Конвенції про права дитини, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст.33 Конституції України, ст.ст.141, 150, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.29 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 59, 60, 209, 210, 214, 215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: А.В.Воробйов