АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/671/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Компанієць О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівВініченка Б. Б. , Храпка В. Д.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 5 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Черкасиобенерго», ОСОБА_6 про відновлення електропостачання та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Смілянського РЕМ ПАТ «Черкасиобенерго», ОСОБА_6 про відновлення електропостачання та відшкодування шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач зареєстрований та проживає з 27 серпня 1988 року за адресою АДРЕСА_1

Будинок за вказаною адресою позивач придбав 23 лютого 1989 року шляхом укладення договору купівлі-продажу, також позивач є власником земельної ділянки.

З 1989 року особовий рахунок на електроенергію оформлено на позивача, оскільки будинок куплявся з підключеною електроенергією.

В лютому 2015 року Смілянський РЕМ, з невідомих позивачу причин здійснило відключення електроенергії без будь-якого усного або письмового попередження.

10 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про укладення договору та відновлення електропостачання, на який отримав відповідь від 23 березня 2015 року №419, в якій повідомлено, що 3.02.2014 року Смілянським РЕМ було укладено договір про користування електричною енергією з ОСОБА_6 та переоформлений особовий рахунок з позивача на ОСОБА_6

Внаслідок таких дій відповідачів, позивачу завдана майнова шкода, оскільки для відновлення свого права позивачу потрібно сплатити більш ніж 10000 гривень за відновлення електропостачання будинку та моральна шкода.

На підставі викладених обставин позивач просив зобов'язати Смілянський РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» відновити електропостачання в будинку за адресою АДРЕСА_1 Зобов'язати Смілянський РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» укласти договір на постачання електроенергії з ОСОБА_7. Стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 5000 гривень та моральну шкоду в сумі 5000 гривень.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 4 січня 2016 року замінено відповідача Смілянський РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» на ПАТ «Черкасиобленерго».

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 5 січня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «Черкасиобленерго» підключити до електропостачання будинок АДРЕСА_1 та укласти договір на постачання електричної енергії в цей будинок з ОСОБА_7.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до 3 лютого 2014 року між ОСОБА_7 та ПАТ «Черкасиобленерго» діяв усний договір на постачання електричної енергії, а тому припиненням електропостачання будинку позивача привело до порушення прав останнього та має бути відновлено за рахунок ПАТ «Черкасиобленерго», а відмову в стягненні шкоди мотивував відсутністю підстав визначених законом.

Однак повністю з такими висновками суду погодитись не можна.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 лютого 1989 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу за умовами якого ОСОБА_9 продала а ОСОБА_7 купив жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.(а.с.8-9)

Вказаний будинок, на час набуття права власності ОСОБА_7, був підключений до електропостачання, йому був відкритий особовий рахунок НОМЕР_1, а тому позивачу фактично надавалась така послуга як електропостачання, що визнано відповідачем.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 жовтня 2009 року (а.с.89) визнано за ОСОБА_6 право власності на ? частину будинковолодіння по АДРЕСА_1

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.41-43) жилий будинок за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_7 в частці ? та ОСОБА_6 в частці ?.

Згідно частини 1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

3 лютого 2014 року до Смілянського РЕМ звернувся представник ОСОБА_6 з рішенням суду від 14 жовтня 2009 року та витягом про реєстрацію права власності на вище зазначене нерухоме майно з вимогою укладення договору на користування електричною енергією, тому 3 лютого 2014 року з ОСОБА_6 був укладений договір на користування електричною енергією НОМЕР_1, дана обставина визнається сторонами.

22 грудня 2014 року ОСОБА_6 звернулась до Смілянського РЕМ з заявою в якій просила відключити електропостачання в зв'язку з тим, що ніхто не проживає та технікою безпеки для сусідів. (а.с.51)

В зв'язку з чим 10 лютого 2015 року працівниками Смілянського РЕМ було відключено постачання електричної енергії у відповідності з п.6 Правил користування електричною енергією для населення та листом від 23 березня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про те, що укладений з нею договір буде достроково розірваний з 23 квітня 2015 року, з тих підстав, що відсутня згода співвласника будинку, що визнано відповідачем.

Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1999, № 1357 "Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення" встановлено, що у разі остаточного припинення користування електричною енергією споживач не пізніше ніж за 7 днів повинен повідомити про це енергопостачальника та розрахуватися за спожиту електричну енергію, подати енергопостачальнику заяву про розірвання договору.

Енергопостачальник припиняє подачу електричної енергії на об'єкт споживача та вживає заходів для запобігання розкраданню чи пошкодженню приладів обліку, використанню електричної енергії без обліку.

Судом встановлено, що фактично ОСОБА_7, надавалось електропостачання до будинку за адресою АДРЕСА_1, йому був відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 і ОСОБА_7 не звертався з повідомленням до енергопостачальника про припинення користування електричною енергією, а тому підстави для припинення подачі електричної енергії до вказаного будинку передбачені п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1999, № 1357 "Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення" були відсутні.

Таким чином рішення суду про зобов'язання ПАТ «Черкасиобленерго»підключити до електропостачання будинок №28 по вулиці Піонерській в с. Костянтинівна Смілянського району Черкаської області є вірним.

Доводи апеляційної скарги про те, що документація на будинковолодіння та земельну ділянку не відповідає дійсності і не розглядалась технічним відділом Смілянського РЕМ є необґрунтованими, оскільки припинення подачі електроенергії відбулось не з вказаних підстав, а тому наявність чи відсутність вказаних порушень не є предметом розгляду в даній справі.

Разом з тим Правилами користування електричною енергією для населення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999, № 1357 визначений типовий договір про користування електричною енергією.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875 - IV від 24 червня 2004 року) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999, № 1357 "Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення" (далі - постанова № 1357).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року, постанови № 1357 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача та виконавця за умови, якщо договір відповідає типовому договору. Відмова споживача та виконавця послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем (виконавцем) права виробника (споживача), (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

До вказаних висновків прийшов Верховний Суд України в постанові від 10 жовтня 2012 року в справі №6-110цс12.

Таким чином позовна вимога про зобов'язання відповідача укласти договір на постачання електричної енергії з позивачем не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції вказані норми права та обставини справи не врахував, а тому рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 5 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Черкасиобенерго», ОСОБА_6 про відновлення електропостачання та відшкодування шкоди, в частині зобов'язання ПАТ «Черкасиобенерго» укласти договір на постачання електричної енергії в будинок АДРЕСА_1 з ОСОБА_7 - скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення яким в задоволенні вказаної позовної вимоги - відмовити.

В іншій частині рішення залишити - без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :