ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1923/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. за участі: секретаря Горбань С.І., позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення суми за прострочення виконання грошового зобов'язання,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення штрафних санкцій в загальному розмірі 7858,49 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання, нарахованих нарахованих на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позов обґрунтований такими обставинами. Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2012 р. з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто 13252,95 грн. на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. За цим судовим рішенням було видано виконавчий лист та 24 липня 2014 р. державний виконавець відкрив відповідне виконавче провадження. Оскільки боржник судове рішення не виконав, він має нести відповідальність за прострочення грошового зобов'язання, тобто сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 зменшив розмір позовних вимог і просив стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 6441,99 грн. та три проценти річних в сумі 535,89 грн., а всього 6977,88 грн.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_2 позов підтримав підтвердивши викладені у позовній заяві обставини. Просив також стягнути з відповідача понесені ним витрати на судовий збір і правову допомогу в загальному розмірі 1948,80 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала пославшись на те, що через скрутне матеріальне становище відповідач не у змозі виконати судове рішення шляхом сплати одноразового платежу, а тому по мірі можливості сплачує позивачу кошти періодичними платежами. ОСОБА_3 заперечувала проти стягнення з відповідача витрат на правову допомогу обґрунтовуючи це тим, що адвокат не брав участі в судовому розгляді справи.

Заслухавши позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2012 р. з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_2 стягнуто 3252 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином (а.с. 4).

14 червня 2012 р. за цим вироком було видано виконавчий лист (а.с. 3). 24 липня 2014 р. державний виконавець відкрив виконавче провадження з примусового виконання вироку щодо стягнення заподіяної злочином шкоди.

Судом встановлено, що відповідач самостійно частково виконував судове рішення, здійснюючи на ім'я позивача періодичні платежі поштовими переказами, а саме: 12.05.2014 - 300 грн.; 10.06.2014 - 500 грн.; 08.09.2014 - 300 грн.; 31.12.2014 - 300 грн.; 05.06.2015 - 300 грн., що підтверджується фіскальними чеками (а.с. 43) і не заперечується позивачем.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Та обставина, що відповідач частково виконував судове рішення, правового значення для вирішення даного спору не має, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України.

З цих же підстав суд відкидає і доводи представника про скрутне матеріальне становище відповідача. Окрім того суд враховує, що за наявності обставин, які утруднюють виконання рішення, відповідач як боржник мав можливість ініціювати надання йому відстрочки, розстрочки виконання або зміни способу порядку виконання рішення, проте жодних заяв про це він не подавав.

На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунок, згідно з яким за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 1 серпня 2014 р. по 11 березня 2016 р. його втрати від інфляції склали 6441,99 грн., а три проценти річних від простроченої суми за цей період складають 535,89 грн. (а.с. 47-50).

Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірною формулою, з урахуванням сплачених відповідачем сум та статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення, та не оспорюється відповідачем.

Отже з огляду на встановлені обставини вимоги ОСОБА_2 суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх в повному обсязі.

Вирішуючи відповідно до положень ст. 88 ЦПК України питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги, що за подання позовної заяви ОСОБА_2 сплатив судовий збір в розмірі 487,20 грн. (а.с. 7), а також поніс витрати на правову допомогу, що підтверджується договором про надання правової допомоги, калькуляцією вартості послуг та квитанціями (а.с. 6, 53, 54, 55).

Та обставина, що адвокат позивача не брав участі в судовому засіданні при розгляді справи, не є підставою для відмови у компенсації позивачу витрат на правову допомогу, оскільки правова допомога може полягати і у вчиненні інших дій поза судовим засіданням (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, копіювання документів тощо).

Така правова позиція викладена у пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Водночас судом встановлено, що за даними калькуляції у цій справі адвокат працював 3 години і загальна сума його гонорару склала 1500 грн., а згідно з квитанціями ОСОБА_2 сплачено на 400 грн. більше, тобто 1900 грн.

Враховуючи складність справи, обсяг складених адвокатом процесуальних документів у цій справі та те, що участі у судовому розгляді справи адвокат не брав, суд дійшов висновку, що адвокат надавав правову допомогу позивачу протягом 3-х годин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною... не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу…

З урахуванням наведеного суд вбачає підстави для присудження з відповідача на користь позивача витрат на сплату судового збору в розмірі 487,20 грн. та витрат на правову допомогу за 3 години роботи адвоката, а саме: 487,20 грн. - за вивчення матеріалів та визначення правової позиції (40% мінімальної заробітної плати); 400 грн. - за складання позовної заяви (а.с. 6) та 500 грн. - за підготовку заяви про зменшення розміру позовних вимог, а всього 1874,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати в сумі 6441 гривня 99 копійок, три проценти річних в сумі 535 гривень 89 копійок та судові витрати в сумі 1874 гривні 40 копійок, а всього 8852 гривні 28 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: