Справа № 212/9786/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого - судді Борис О.Н., за участі: секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 18 липня 2015 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 469. Від шлюбу спільних та неповнолітніх дітей не мають.

Сімейні відносини з відповідачем не склались, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Підставою розпаду сім`ї стало те, що постійні сварки та конфлікти, призвели до втрати взаєморозуміння, за спільне життя у кожного були різні інтереси та погляди на життя, в результаті були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Позивач не бажає зберігати шлюб, просить його розірвати та стягнути з відповідача на її користь витрати понесені на сплату судового збору.

У судове засідання ОСОБА_2 надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач до суду не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причину не явки не повідомив. У минулому судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, просив суд надати час для примирення, вважав можливим зберегти шлюб.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.

До такого висновку, суд приходить на підставі наступного.

Матеріалами справи встановлено та підтверджено, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з 18 липня 2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 469, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб в матеріалах справи (а.с. 6).

Від шлюбу, подружжя спільних та неповнолітніх дітей не мають.

З пояснень сторін судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, подружжя спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стало те, що у подружжя постійно виникали сварки та скандали, які призвели до втрати взаєморозуміння, за спільне життя у кожного були різні інтереси та погляди на життя, в результаті були втрачені почуття любові та поваги один до одного. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно.

Судом вживались заходи для збереження сім`ї, тому за клопотанням відповідача надавався сторонам строк для примирення, проте сторони і надалі проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України чоловік зобов'язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Таким чином, заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, а зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд дійшов наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, задовольняючи вимоги позивача, суд стягує з відповідача витрати понесені позивачем витрати на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 18 липня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 469, від якого неповнолітніх дітей не мають - розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС присвоїти ОСОБА_2 дошлюбне прізвище - ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Н. Борис