Справа № 359/9684/14-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/4990/16 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 58 24.10.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Сержанюка А.С., Суханової Є.М.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яку мотивував наступним:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2015 року було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вищевказаній цивільній справі. Відповідно до умов визнаної судом мирової угоди серед іншого:

1. ОСОБА_2 визнав за ОСОБА_3 право на грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 у розмірі 39486 гривень, що згідно курсу валют НБУ на 20.08.2015 року еквівалентно 1790 доларів США та зобов'язався їй сплатити вказані кошти до 31.08.2015 року.

2. ОСОБА_2 визнав за ОСОБА_3 право на 1/2 частину депозитного вкладу у розмірі 8870 доларів США, розміщеного ним 16.06.2014 року у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», депозитний договір SAMDNWFD400, та зобов'язався сплатити їй його 1/2 частину у розмірі 4435 доларів США до 31.08.2015 року.

За заявою ОСОБА_3 Бориспільським міськрайонним судом Київської області було видано два виконавчі листи, які 01 жовтня 2015 року були пред'явлені стягувачем для примусового виконання до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області.

05 жовтня 2015 року постановами державного виконавця Мариненка О.В. було відкрито виконавчі провадження ВП №48900609 з примусового виконання виконавчого листа №2/359/114 про зобов'язання ОСОБА_4 сплатити на користь ОСОБА_3 борг в розмірі 1790 доларів США, а також виконавче провадження ВП №48900566 з примусового виконання виконавчого листа №2/359/114, про зобов'язання ОСОБА_4 сплатити на користь ОСОБА_3 борг в розмірі 2010 доларів США.

На виконання досягнутих домовленостей ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_3 визначену мировою угодою суму - 6225 доларів США, а саме 3800 доларів США 20 серпня 2015 року та 2425 доларів США 29 серпня 2015 року, на підтвердження чого надав відповідні розписки ОСОБА_3 в отриманні вказаних коштів.

Заявник зазначав, що його звернення до державного виконавця з приводу погашення боргу залишилося без задоволення, листом №52060 від 26 листопада 2015 року начальник ВДВС йому повідомив, що розписка від 20 серпня 2015 року, за якою стягувач отримала від нього 3800 доларів США, виконавчою службою до уваги не приймається, оскільки в ній зазначено, що кошти отримані не на виконання умов мирової угоди, а на виконання домовленостей, досягнутих при підписанні мирової угоди. В той же час дані посилання державного виконавця є безпідставними, оскільки єдиною заборгованістю заявника перед колишньою дружиною є лише борг за затвердженою судом мировою угодою, яку він фактично виконав.

Узв'язку з припиненням обов'язку боржника через його повне добровільне виконання на підставі положень ст. 369 ЦПК України заявник просив суд визнати виконавчі листи від 22 вересня 2015 року №2/359/114 про стягнення з нього боргу 1790 доларів США та №2/359/114 про стягнення з нього боргу в сумі 4435 доларів США такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, заявник подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для вирішення справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову, якою його заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, задовольнити. Обґрунтував скаргу тим, що судом при вирішенні спору не взято до уваги доводи його заяви. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що заявником не було в повній мірі виконано прийняті на себе при укладенні мирової угоди зобов'язання, оскільки 3800 доларів США були виплачені ОСОБА_3 в день підписання сторонами мирової угоди, але до її затвердження судом, а з тексту розписки вбачається, що кошти виплачувалися не на виконання умов мирової угоди, а на виконання домовленостей між сторонами, досягнутих ними при підписанні такої угоди. За таких умов суд першої інстанції вважав, що правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні. При цьому фактично суд прийняв позицію ОСОБА_3, яка підтверджуючи факт отримання від ОСОБА_4 3800 доларів США 20 серпня 2015 року та 2425 доларів США 29 серпня 2015 року, зазначала, що в ході досягнення домовленостей по справі сторони погодили, що загалом ОСОБА_4 має сплатити на її користь суму у розмірі 10 000 доларів США. При цьому 3800 доларів США він сплатив їй при підписанні тексту мирової угоди 20 серпня 2015 року, а решту боргу було зафіксовано в самій мировій угоді, що була подана до суду. За таких умов борг в повній мірі на даний час не сплачено.

З наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які належним чином були доведені сторонами.

Відповідно до тексту визнаної ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2015 року мирової угоди між сторонами, загальна сума, яку ОСОБА_2 зобов'язався сплатити на користь ОСОБА_3 складає 6225 доларів США (4435 доларів США та 39486 гривень, що еквівалентно 1790 доларів США). Жодного належного та допустимого доказу з приводу наявності інших домовленостей між сторонами та прийняття боржником на себе зобов'язання сплатити стягувачу іншу суму, ніж зазначено вище, до матеріалів справи представлено не було. За таких умов твердження ОСОБА_3 залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом.

Не може бути доказом наявності таких домовленостей зазначене в розписці від 20.08.2015 року формулювання «в рахунок домовленостей, досягнутих при підписанні мирової угоди», оскільки таке формулювання не виключає також сплату коштів й на виконання умов мирової угоди. Не свідчить про це й факт сплати частини коштів ще до вступу в силу ухвали суду про визнання умов мирової угоди, оскільки набрання чинності ухвалою суду не може перешкоджати можливості для добровільного виконання стороною угоди її умов.

Звертає увагу колегія апеляційного суду й на той факт, що твердження ОСОБА_3 не витримують критики й з математичної точки зору, оскільки сума з отриманих ОСОБА_3 20 серпня 2015 року 3800 доларів США та 6225 доларів США згідно умов мирової угоди не відповідає 10000 доларам США, які за її твердженнями, їй зобов'язався виплатити ОСОБА_2.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що загальний розмір коштів, які ОСОБА_2 зобов'язався сплатити на користь ОСОБА_3 складає вказані в тексті мирової угоди 6225 доларів США, оскільки протилежного в ході розгляду справи доведено не було.

Відповідно до ч.4 ст.369 ЦПК України якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

На підтвердження факту повного виконання ОСОБА_2 зобов'язання, встановленого за визнаною ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2015 року мировою угодою між сторонами, останній надав розписки ОСОБА_3 в отриманні нею 20 серпня 2015 року 3800 доларів США та 29 серпня 2015 року 2425 доларів США, а всього на суму 6225 доларів США. Не заперечувала факту отримання вказаних коштів й сама ОСОБА_3. За таких умов борг було погашено в добровільному порядку в повному обсязі, що у відповідності до положень ч.4 ст.369 ЦПК України є підставою для визнання виданих у справі виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

У відповідності до положень ст. 312 ЦПК України апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 316, 369 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня2016 року скасувати та постановити нову про задоволення заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. Визнати виконавчі листи, видані 22 вересня 2015 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області №2/359/114 про стягнення з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3боргу 1790 доларів США та №2/359/114 про стягнення з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3боргу в сумі 4435 доларів США, такими, що не підлягають виконанню.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: А.С. Сержанюк

Є.М. Суханова