Провадження №2-о/389/111/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року Знам'янський місьрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Берднікової Г.В.,

при секретарі Солонько К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Знамянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про встановлення факту народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини ОСОБА_2 в місті Харцизьк Донецької області 08 січня 2016 року, від матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка у шлюбі не перебуває. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що08 січня 2016 року на тимчасово окупованій території в місті Харцизьк Донецької області народила дитину - дівчинку, у звязку з чим виникла необхідність у звернені до суду для встановлення факту, що має юридичне значення.

Представник заявника ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх здовольнити.

Представник заінтересованої особи до суду також не з'явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином в розумінні положень ч. 6 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що за даними паспорта заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка міста Сніжне Донецької області, є громадянкою України, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3. Згідно з довідкою від 29 вересня 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до медичного свідоцтва про народження №21/11 від 08 січня 2016 року, ОСОБА_1 08 січня 2016 року у акушерському відділенні Центральної міської лікарні міста Харцизька Донецької області, що по вулиці Червоноармійська, 164 в місті Харцизьк, народила дитину жіночої статті.

Харцизьким міським відділом запису актів цивільного стану Державної ОСОБА_3 Міністерства юстиції Донецької народної республіки 09 вересня 2016 року видано свідоцтво серії ДНР №006292 про народження 08 січня 2016 року ОСОБА_2. Матірю зазначено ОСОБА_1, батьком ОСОБА_4.

Знамянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області заявнику відмовлено у державній реєстрації народження дитини.

До складу сімї заявника входять малолітні син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Реєстрацію своєї дочки заявник має намір здійснити як мати-одиначка, оскільки у шлюбі не перебуває.

За приписами ст.234, п.7 ч.1 ст. 256, ст.257-1 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 №254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження таким населеним пунктом визначено місто Харцизьк.

За змістом частин 1-2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частина 2 ст. 9 Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. А згідно з ч.3 ст.9 цього Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, медичне свідоцтво про народження видане медичними закладами, розташованими на тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації народження на території України.

Встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для реєстрації народження дочки, яку вона народила на тимчасово окупованій території України Центральна міська лікарня міста Харцизька Донецької області (вулиця Червоноармійська, 164 місто Харцизьк).

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Рішення суду про встановлення факту народження є підставою проведення державної реєстрації актів цивільного стану (ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у даній справі суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії ( зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо можливості встановлення факту народження заявником ОСОБА_1 дитини жіночої статі в місті Харцизьк Донецької області 08 січня 2016 року, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження її дочки, у державному органі України.

Разом з цим щодо вимог про присвоєнням прізвища, імені та по батькові дитини та зазначення за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України відомостей про батька, суд відзначає наступне.

Згідно з ч.3 ст.257-1 ЦПК України, в рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

При цьому, зазначення у судовому рішенні імені дитини не є обов'язковим, оскільки ім'я дитини може бути зазначене батьками безпосередньо під час державної реєстрації народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Державна реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові і засвідчується свідоцтвом про народження (ст.144 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно з Порядком державної реєстрації народження дитини регламентованго Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй призівища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

За змістом ст.135 Сімейного Кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду про визнання батьківства, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Отже, дане рішення разом з поданою заявником відповідною заявою є підставою для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану народження дитини з одночасним визначенням її походження, місця народження та присвоєнням прізвища, імені і по батькові.

З огляду на зазначне, вимоги щодо зобовязання органу державної реєстрації актів цивільного стану здійснити реєстрацію народження дитини є безпідставними. Крім того, окреме провадження являє собою вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Вимога ж щодо зобов'язання до вчинення певних дій передбачає між сторонами наявність спору. У даному випадку спір між особами, які беруть участь у справі, відсутній, вимоги щодо зобов'язання заінтересованої особи вчинити дії є передчасними, оскільки як вже відзначалось вище рішення суду разом з поданою заявою є підставою для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану народження дитини. У разі відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану від здійснення відповідної реєстрації - дії останнього можуть бути оскаржені в судовому порядку, в тому числі шляхом висунення вимог щодо зобов'язання до вчинення певних дій.

Відповідно до ч.4 ст.257-1 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.213-215, п.5 ч.2 ст. 234, ч.3,7 ст. 235, ст.ст. 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Знамянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про встановлення факту народження дитини задовольнити частково.

Встановити факт народження 08 січня 2016 року, громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_8, дитини жіночої статі у місті Харцизьк Донецької області.

У задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Г.В. Берднікова