Справа № 686/2778/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої- судді Козак О.В.,

при секретарі - Слободянюк А.Ю.,

з участю: позивача - ОСОБА_2,

представників позивача - ОСОБА_3,ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання особи втратившою право користування квартирою,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_6 про визнання її втратившою право користування квартирою АДРЕСА_1 і на цій основі її виписати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що згідно рішення Апеляційного суду Хмельницької області, яке вступило в законну силу 23.10.2014 року, розірвано шлюб зареєстрований 23 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Хмельницькому між ним та відповідачкою. Він являється власником квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Відповідач ОСОБА_6 з моменту подання ним заяви про розірвання шлюбу до Хмельницького міськрайонного суду з 23.01.2014 року по теперішній час не проживає в квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_6 має своє житло за адресою АДРЕСА_2, де і проживала до реєстрації шлюбу з ним і зараз там проживає. Враховуючи, що відповідач не проживає у квартирі більше одного року, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті, веденні спільного господарства, просить суд визнати її такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 і на цій основі її виписати.

В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги і просив визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. Суду пояснив, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано за рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 28.07.2015 року, яке вступило в закону силу 28.07.2015 року, а тому остання не являється на сьогоднішній день членом його сім'ї. Відповідач не проживає в квартирі вже біля двох років з квітня 2014 року, він є власником квартири і відповідно до ст.41 Конституції України, ст. 316 ЦК України має право володіти та користуватись своєю власністю на власний розсуд. Реєстрація відповідачки у його квартирі порушує його право володіти та користуватись квартирою, оскільки він змушений оплачувати комунальні послуги і за неї. А тому, відповідно до ст.391, ст.405 ЦК України, п.4 ч.1 ст.406 ЦК України, ст.71 ч.1 ЖК України, тобто у зв'язку з припиненням обставин (сімейні відносини з власником квартири), які були підставою для надання відповідачу права на проживання у квартирі та не проживанням відповідачки у квартирі, просить позов задоволити. Також суду пояснив, що коли відповідач перестала проживати в квартирі він замінив замок, оскільки він був несправний та відповідач виносила з квартири речі. Особисті речі відповідачки в квартирі відсутні.

Представники позивача підтримали позовні вимоги позивача, суду пояснили, що на сьогоднішній день відповідач не є членом сім'ї позивача, оскільки шлюб між ними розірвано. Відповідач не проживає в квартирі більше одного року з початку 2014 року, не оплачує комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню квартири, не приймає участі у спільному побуті. Відмова відповідача знятись з реєстрації порушує право власності позивача на квартиру, яке підлягає захисту, тому просять позов задоволити та визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала до суду через свого представника письмові заперечення проти позову, в яких вказала, що з квітня 2014 року вона проживає тимчасово за адресою АДРЕСА_2, оскільки позивач не погоджуючи з нею поміняв замки у вхідних дверях квартири, чим позбавив її права проживання в помешканні, де вона зареєстрована. У вказаній квартирі залишились речі придбанні нею за вісім років спільного проживання з позивачем в т.ч. і її особисті речі. Вона надсилала відповідачу кілька листів з приводу неможливості потрапити у квартиру, однак відповіді на них не отримала. На даний час свої речі вважає викраденими та привласненими. А тому, просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог позивача, підтримав письмові заперечення відповідачки, суду пояснив, що позивач порушив право відповідачки на проживання у квартирі в якій вона зареєстрована, не допустив її до помешкання та речей, замінивши без погодження з нею замки. ОСОБА_6 проживала у вказаній квартирі до квітня 2014 року і з наданої позивачем заяви ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення також вбачається, що вона тимчасово не проживає у квартирі, оскільки ОСОБА_2 поміняв замок, чим позбавив її права проживання у квартирі.

Заслухавши пояснення учасників процесу дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2006 року, який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2015 року. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 28.07.2015 року вказане рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області залишено без змін.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_1 від 23.03.2015 року. Згідно вказаного витягу підставами виникнення права власності ОСОБА_2 є свідоцтво про право власності на житло б/н, видане 28.11.1994 року Відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому та свідоцтво про право на спадщину за законом № 4-3023, видане 04.12.2002 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори.

ОСОБА_6 зареєстрована проживаючою в квартирі АДРЕСА_1 з 07 червня 2007 року, як дружина ОСОБА_2, що підтверджується довідкою ЖЕКу №6 від 04.08.2015 року.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Власник майна, відповідно до ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

При цьому, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ст. 71 ЖК Української РСР, на яку посилається у своїх письмових поясненнях позивач, оскільки вказана норма регулює правовідносини між наймачами жилих приміщень та членами їх сім`ї з приводу користування жилою площею у приміщеннях державного та громадського житлового фонду, а квартира АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності позивача ОСОБА_2.

Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно заяви про не проживання на ім'я начальника ЖЕК-6 ОСОБА_2 просив засвідчити факт не проживання колишньої дружини ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 з моменту подання ним заяви про розірвання шлюбу до Хмельницького міськрайонного суду з 23.01.2014 року по теперішній час. Про її відсутність по даній адресі засвідчують сусіди. Начальником ЖЕКу-6 ОСОБА_8 було засвідчено підписи сусідів 23.10.2014 року. В судовому засіданні ОСОБА_8, як свідок суду показав, що дійсно засвідчував підписи сусідів на вказаному акті, на підставі копій паспортів цих осіб.

З акту про не проживання від 16.01.2015 року складеного ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2 ОСОБА_11, ДІМ ОСОБА_12 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 є зареєстрованою, але станом на 23.01.2014 року по вищевказану дату ОСОБА_6 фактично не проживає і її особисті речі відсутні.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що на час складання акту від 16.01.2015 року він працював дільничим інспектором і за зверненням ОСОБА_2 та за фактом перевірки він склав вказаний акт. До цього він опитав сусідів, був у квартирі ОСОБА_2 в якій подивився чи проживає особа і при цьому жіночих речей він не бачив. Про те, що ОСОБА_6 не живе у квартирі з 23.01.2014 року визначили зі слів сусідів.

Згідно акту від 04.08.2015 року ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2 ОСОБА_11 підтвердили, що на момент перевірки громадянка ОСОБА_6 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2014 року по теперішній час. Підписи вказаних осіб у акті засвідчено заступником начальника ЖЕК №6 ОСОБА_14, який в судовому засіданні будучи допитаним в якості свідка, підтвердив той факт, що він засвідчував лише підписи сусідів у вказаному акті.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 він не бачив за вказаною адресою з весни 2014 року, на прохання сусіда ОСОБА_2 він підписував акти про її не проживання. Дати не проживання ОСОБА_6 в квартирі були визначені зі слів ОСОБА_2, який також повідомив, що змінив замки, щоб ОСОБА_6 не виносила речей з квартири. В квартирі ОСОБА_2 він був весною 2015 року, речей ОСОБА_6 він там не бачив але особливо за ними не дивився.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що живе нижче поверхом і знає, що ОСОБА_2 жив з жінкою з якою розлучився. Вказану жінку вона не бачила у будинку близько двох років з літа 2014 року. Акти про не проживання вона підписувала, про те що в квартирі відсутні речі ОСОБА_6 вона знає зі слів ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_6 не проживає в квартирі позивача більше одного року.

Свідок ОСОБА_15 суду не повідомила будь-яких обставин, що стосуються предмету спору.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_6 не проживає в квартирі АДРЕСА_1.

Разом з тим, суд не приймає до уваги вказані докази в частині визначення дати з якої відповідач ОСОБА_6 не проживає у вказаній квартирі, а саме факт її не проживання у квартирі з 23.01.2014 року, оскільки свідки з приводу вказаного факту давали суперечливі показання і вказаний факт спростовується наступними доказами.

В своїх письмових запереченнях відповідач ОСОБА_6 вказала, що не проживає в квартирі позивача з квітня 2014 року.

З заяви ОСОБА_6 від 30.04.2014 року про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2014 року про розірвання шлюбу вбачається, що 07.04.2014 року вона подала до суду заяву про те, що тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 та просила надсилати заяви на вказану адресу, оскільки позивач по справі не погоджуючи з нею поміняв замок у вхідних дверях квартири, чим позбавив її права проживання в помешканні, де вона зареєстрована.

Свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 суду показали, що після березня 2014 року вони з відповідачкою приходили у квартиру забрати її речі але двері були зачинені. ОСОБА_6 намагалась відкрити двері але не змогла їх відкрити.

Матеріалами перевірки проведеної Зарічанським ВМ ХМВ УМВС України за зверненням ОСОБА_6 від 03.02.2004 року, згідно якого остання просила вжити заходів до її чоловіка, який 03.02.2014 року за місцем проживання вчинив суперечку. В наявних в матеріалах перевірки поясненнях ОСОБА_2 від 03.02.2014 року він вказував, що за місцем його проживання в нього близько 22 год. виникло непорозуміння з дружиною і він її не ображав та фізичною розправою не погрожував, чому його дружина викликала міліцію йому невідомо. Вказане засвідчує, що станом на 03.02.1014 року ОСОБА_6 проживала за адресою АДРЕСА_1

З матеріалів перевірки №2437 Зарічанського ВМ ХМВ УМВС України також вбачається, що 28.03.2014 року ОСОБА_2 звернувся до Зарічанського ВМ ХМВ УМВС України з заявою в якій вказав, що 23.01.2014 року він звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_6 і на період судового розгляду його дружина за власною ініціативою пішла з дому до свого сина. В його відсутність вона приходить додому на АДРЕСА_1 і він став помічати, що деякі їх спільні речі почали зникати з квартири, щоб це зупинити він 18.03.2014 року замінив серцевину одного із замків.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що відповідач ОСОБА_6 вселилась в квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 та була зареєстрована в ній з 07 червня 2007 року, як його дружина. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2015 року. Відповідач ОСОБА_6 не проживає за адресою АДРЕСА_1 починаючи з квітня 2014 року та немає доступу до квартири у зв'язку з заміною позивачем замка у вхідних дверях квартири.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнавав той факт, що замінив замок у квартирі.

Будь-яких належних та допустимих доказів, що відповідач ОСОБА_6 має у власності інше житло, не проживає у квартирі позивача без поважних причин та чинить перешкоди позивачу у користуванні належною йому на праві приватної власності квартирою, суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_6 доведено факт чинення ОСОБА_2 перешкод у користуванні житлом право, користування яким вона набула на законних підставах та не втратила, враховуючи положення ч.2 ст. 405 ЦК України, яка є спеціальною нормою, що регламентує право користування житлом членом сім'ї власника житла, та застосовується з урахуванням визначеного ч.4 ст. 156 ЖК Української РСР права користування займаним приміщенням колишнього члена сім'ї в будинку (квартирі) власника у разі припинення сімейних відносин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_6 такою, що втратила право користування житлом, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України , ст.ст. 319, 383, 391, 405 ч. 2 ЦК України, ч.4 ст. 156 ЖК Української РСР, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання особи втратившою право користування квартирою, відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайоннйи суд, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: