Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1364/16-ц
Провадження №: 2/332/791/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мєркулової Л.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування , суд , -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування.

У своєму позові позивач ОСОБА_1 вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла її мати - ОСОБА_3.

Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 виданим 11.09.2001р. Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №8089 від 11.09.2001р. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_6 виданим повторно 24.12.1991р. Орджонікідзевським відділом ЗАГС м.Запоріжжя, де в графі «мати» вказана ОСОБА_3.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/3 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, посвідченому 13.01.1977р. Третьою Запорізькою міською державною нотаріальною конторою за №318 (1/2 частка) та свідоцтва про право власності на спадщину за законом, посвідченому 13.01.1977р. Третьою Запорізькою міською державною нотаріальною конторою за №320 (1/6 частка).

Заповіту під час життя ОСОБА_3 не залишала.

ОСОБА_1 як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину фактично, оскільки після смерті матері вступила в управління та володіння спадковим майном, користувалась речами померлої, здійснювала догляд за спадковим майном, проживала в спадковому житловому будинку, про що свідчить штамп в її паспорті та будинкова книга для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у АДРЕСА_1, договір страхування спадкового майна серія СМ №044180 від 15.11 2001р.

Крім позивачки, спадкоємцем за законом першої черги є син померлої - ОСОБА_2 (відповідач), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, але з 2002 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3

Після смерті матері позивачка та відповідач домовились, що ОСОБА_2 забирає усі готівкові грошові заощадження померлої та подасть до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1, оскільки мав намір придбати окреме власне житло. Крім того, відповідач погоджувався продати позивачці належну йому 1/6 частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, посвідченого 13.01.1977р. Третьою Запорізькою міською державною нотаріальною конторою за №320.

З метою підготовки необхідних документів для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу відповідач взяв правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок (свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, посвідчене 13.01.1977р.

Третьою Запорізькою міською державною нотаріальною конторою за №318, свідоцтво про право власності на спадщину за законом, посвідчене 13.01.1977р. Третьою Запорізькою міською державною нотаріальною конторою за №320), будинкову книгу та технічний паспорт на житловий будинок.

Але, під різними приводами (відсутність необхідних коштів, брак часу, відрядження і т. ін.) постійно відкладав оформлення договору купівлі-продажу, який до теперішнього часу так і не оформлено.

Через зростання цін на нерухоме майно протягом останніх років, сторони не можуть дійти згоди щодо вартості належної відповідачу частини будинку, що унеможливлює на теперішній час укладання договору купівлі-продажу між сторонами. Але відповідач відмовляється повернути документи на спірний будинок на вимогу позивачки.

Звернувшись до нотаріуса з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, позивачці було роз'яснено, що для оформлення свідоцтва про право на спадщину нотаріус вимагає оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також повідомлено, що ніхто із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась та свідоцтва про право на спадщину не видавались (що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №41354156 від 31.08.2015р., сформованою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В.

Нотаріусом також було роз'яснено право позивачки звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки у відповідності до п.п. 4.15, 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово- експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після померлої матері ОСОБА_3, в установленому законом порядку прийняла спадщину, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але не має змоги оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі через непорозуміння з відповідачем з приводу спадкового майна та його відмову надати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Враховуючи викладені обставини та вимоги закону, захистити свої невизнані права на спадкове майно позивач має можливість лише шляхом звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

У своєму позові позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 на 2/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просить його задовольнити. Проти зустрічного позову не заперечує. Просить розглянути справу у відсутності позивача та представника позивача.

У своїй зустрічній позовній заяві відповідач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла його мати - ОСОБА_3 Він як і позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері.

Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1

У зв'язку з непорозумінням між ним та позивачем з приводу ціни продажу та розміру компенсації договір купівлі-продажу не був укладений та заява про відмову від спадщини так і не була подана до нотаріальної контори.

Тому відповідач змушений звернутися до суду.

У своєму зустрічному позові відповідач просить визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 на 2/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання відповідач не з'явився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що проти позову ОСОБА_1 не заперечує, свій зустрічний позов підтримав і просить його задовольнити, та розглянути справу за його відсутністю.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 11.09.2001р. Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №8089 від 11.09.2001р. встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Із свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 виданого повторно 24.12.1991р. Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, встановлено, що в графі «мати» вказана ОСОБА_3.

Із свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_7, виданого повторно 16.11.1959 р. Орджонікідзевським рай бюро РАЦС встановлено, що в графі «мати» вказана ОСОБА_3.

Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №41354156 від 31.08.2015р., сформованою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. встановлено, що ніхто із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась та свідоцтва про право на спадщину не видавались

Згідно п.п. 4.15, 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з п.4 Заключних та перехідних положень Цивільного кодекса України у редакції 2003 року (надалі - ЦК України) до правовідносин, які виникли до вступу в силу цього кодексу, застосовуються норми законодавства, діючого раніше.

На час відкриття спадщини, тобто на 08.09.2001р. (дата смерті спадкодавиці) діяв Цивільний кодекс Української PCP від 18.07.1963 року (надалі-ЦК УРСР).

Як зазначено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від ЗО травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство,зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно з ч.І ст.529 ЦК УРСР., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст.548 ЦК УРСР).

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, передбачених ст. 549 цього Кодексу, що свідчать про прийняття спадщини.

Таким чином, у судовому засіданні позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 повністю знайшли свої докази і обґрунтування і тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 11, 16 ЦК України, ст. ст. 524, 529, 549, 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності- задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 на 2/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 на 2/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної чинності після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.О.Мєркулова