У х в а л а

іменем україни

18 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Парінової І.К., Маляренко А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2012 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що з 17 листопада 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. 24 листопада 1999 року вони придбали житловий будинок АДРЕСА_1 разом з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, який зареєстрували на ОСОБА_5 У грудні 2001 року відповідач подарував ОСОБА_4 1/2 зазначеного житлового будинку із відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель.

Посилаючись на те, що будинок є їх спільною сумісною власністю, позивач просила провести поділ майна та визнати за нею право власності на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку. Пізніше вона змінила свої позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на 1/4 частину спірного будинку.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 січня

2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 30 листопада

2015 року рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 січня

2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими спорудами та будівлями.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_5 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення апеляційного суду Миколаївської області від 30 листопада 2015 року та залишити в силі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва

від 20 січня 2015 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ч. 1 ст. 22 КпШС України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними.

Відповідно до ст. 24 КпШС України майно подружжя, одержане ним під час шлюбу в дар, є власністю кожного з них.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач відчужив на підставі договору дарування належну йому 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 разом з господарськими та побутовими спорудами та будівлями ОСОБА_4, а тому ця частина будинку є особистою власністю позивача. Інша 1/2 частина спірного будинку залишилася спільним сумісним майном подружжя, тому відповідно до вимог Кодексу про шлюб та сім'ю України підлягає поділу між сторонами по справі.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що цей правочин не був укладений в якості поділу спільного майна подружжя.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 30 листопада

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
І.К. Парінова
А.В. Маляренко