АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого-судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Качана В.Я.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015р. про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки автомобіля, що знаходиться у спільній частковій власності,

встановила:

у липні 2015р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 23 грудня 2015р. провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу суду скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник позивача посилається на те, що спірний автомобіль не є предметом розгляду іншої справи, а відповідачем не оспорюється право власності позивача на автомобіль, яке підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, тому суд не мав підстав для зупинення провадження по даній справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника відповідача, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зупиняючи провадження у даній справі, суд виходив з того, що її розгляд неможливий до вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, кримінального чи адміністративного судочинства.

З тексту позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що нею пред'явлені позовні вимоги про усунення ОСОБА_1 від спадкування за законом після ОСОБА_3 та визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1.

При цьому, ОСОБА_3 не заявлені позовні вимоги про визнання недійсним

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4220/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шумко А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.

- 2 -

свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якого ОСОБА_1 є співвласником автомобіля, який є предметом даного позову, а також ОСОБА_3 не заявлені позовні вимоги про визнання права власності на спірний автомобіль.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про неможливість розгляду даного спору до розгляду позовної заяви ОСОБА_3

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, порушив норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення даного питання, тому відповідно до ст. 311 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015р. скасувати, справу повернути до Голосіївського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: