Справа № 352/2275/15-ц
Провадження № 2/352/237/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач 18.11.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 02.11.2006 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено договір № IFU0RK04850160, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 10038 грн. на строк до 10.05.2008 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості, а відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі у строки і в порядку, що встановлені договором. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 15.10.2015 р. утворилась заборгованість у сумі 42775,55 грн., що складається з 4169,15 грн. заборгованості за кредитом, 483,56 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 10155,20 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 27967,64 пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. З урахуванням того, що судовим наказом Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.06.2008 р. з відповідача стягнуто на користь позивача 6008,95 грн., просив стягнути з відповідача 36766,60 грн. заборгованості та судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не зявився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 02.11.2006 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено договір № IFU0RK04850160, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 10038 грн. на строк до 10.05.2008 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості, а відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі у строки і в порядку, що встановлені договором (а.с.6-7).

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 15.10.2015 р. утворилась заборгованість у сумі 42775,55 грн., що складається з 4169,15 грн. заборгованості за кредитом, 483,56 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 10155,20 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 27967,64 пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. З урахуванням того, що судовим наказом Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.06.2008 р. з відповідача стягнуто на користь позивача 6008,95 грн., з яких 4169,15 грн. заборгованості за кредитом, 483,56 грн. заборгованості по комісії, 1189,13 грн. заборгованості по відсотках, 167,11 грн. пені, позивач заявив до стягнення заборгованість у сумі 36766,60 грн. згідно наданого розрахунку (а.с.5).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.09.2014 р. у справі № 6-100цс14, яка згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, за правилами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати одного року; виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст.253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою ст.551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої ст.10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Виходячи з наданого позивачем розрахунку, суд визначає пеню у межах річного строку у розмірі 14914,28 грн. (70363,60 55449,32). З урахуванням того, що визначена у межах річного строку пеня значно перевищує розмір збитків, які складаються з 8966,07 грн. заборгованості по відсотках з огляду на те, що судовим наказом стягнуто решту основного боргу, суд вважає можливим зменшити розмір пені без відповідної заяви відповідача до 1000 грн.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідача слід стягнути на користь позивача 9966,07 грн. заборгованості за кредитним договором та 1218 грн. судових витрат.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 549, 551 ч.3, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 213-215, 226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», , 9966 (девять тисяч девятсот шістдесят шість) грн. 07 коп. заборгованості за кредитним договором та 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судових витрат, а всього 11184 (одинадцять тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 07 коп.

У решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець