Справа № 545/1127/16-ц
Провадження № 2/545/505/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Кіндяк І.С.,

з участю секретаря Блажієвської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції, про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна, обгрунтовуючи вимоги тим, що постановою про відкриття виконавчого провадження №18198529 від 24.03.2010 року, старшим державним виконавцем Мазан O.A. ВДВС Полтавського РУЮ, було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1424 від 11.12.2009 року, виданим Полтавським районним судом про стягнення солідарно з боржників: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - 5904,97 грн. на користь АТ «ОСОБА_3 Аваль» і якою було накладено арешт на все майно, яке належить заявнику у межах суми звернення стягнення - 5904,97 грн., яку він заборгував перед АТ «ОСОБА_3 Аваль» за кредитним договором №014/0034/82/104550 від 24.04.2008 року, а ОСОБА_2 виступала поручителем за даним договором.

В 2011 році заявник повністю погасив заборгованість по кредиту, що підтверджується довідкою відділення «Тригубівське» ОСОБА_3 Аваль №22-15/25-75 від 28.04.2011 року та довідкою банку б/н щодо відсутності претензій до нього за виконавчим листом № 2-1424 від 11.12.2009 року.

В листопаді 2015 року в податковій інспекції завнику випадково стало відомо, що ніби-то відносно нього є обтяження у вигляді накладення арешту на все нерухоме майно. Після цього вона звернулася до ВДВС Полтавського РУЮ з заявою про скасування арешту, накладеного на все його майно згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2010 року, якщо такий не скасовано.

06 грудня 2015 року заявник отримав від ВДВС Полтавського РУЮ листа №19554 від 26 листопада 2015 року, з якого довідався, що дійсно 24.03.2010 року ВДВС було відкрито виконавче провадження щодо нього з одночасним накладенням арешту на все майно, яке належить йому. 30.12.2011 року виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

В цьому ж листі ВДВС Полтавського РУЮ повідомила, що не може на даний час виконати дії по скасуванню арешту, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені у звязку з закінченням терміну їх зберігання, а тому радять звернутися до суду з питання зняття арешту, що стало підставою для звернення в суд.

Позивач просив суд:

-зобовязати ВДВС Полтавського РУЮ зняти арешт та заборону відчуження з усього майна (запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 20.04.2010 за № 9745764), належного ОСОБА_1, який був накладений на підставі постанови ВДВС Полтавського РУЮ про відкриття виконавчого провадження ВП № 18198529 від 24.03.2010р. за виконавчим листом № 2-1424 від 11.12.2009р., виданого Полтавським районним судом Полтавської області;

-виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 20.04.2010 року за № 9745764, про арешт всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1

В судове засідання представник позивача не зявився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та проси їх задовольнити за наявними матеріалами справи.

В судове засідання представник відповідача не зявився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, проти його задоволення не заперчив.

Враховуючи подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції, про зняття арешту з майна, з таких підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Полтавського РУЮ - ОСОБА_5, про відкриття виконавчого провадження №18198529 від 24.03.2010 року, було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1424 від 11.12.2009 року, виданим Полтавським районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суми заборгованості в розмірі - 5904,97 грн. на користь АТ «ОСОБА_3 Аваль» та накладено арешт на все майно, яке належить заявнику в межах суми звернення стягнення - 5904,97 грн., яку заборгував ОСОБА_1 перед АТ «ОСОБА_3 Аваль» за кредитним договором №014/0034/82/104550 від 24.04.2008 року, а ОСОБА_2 виступала поручителем за даним договором.

Згідно листа начальника Відділу державної виконавчої служби Полтавського управління юстиції ОСОБА_6 від 01.12.2015р. № 19747, судом встановлено, що «у відділі ДВС Полтавського РУЮ на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання в/л № 2-1424 виданого 11.12.2009р. Полтавським р/с про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» боргу в сумі 5904.97 грн.

20.10.2010р. виконавче провадження було завершено у зв»язку з відсутністю у боржника майна на яке необхідно звернути стягнення.

Відповідно до Порядку роботи із документами в органах виконавчої служби затв. Наказом Мінстерства юстиції України від 25.12.2008р. № 2274/5 виконавче провадження було знищено, через закінчення строку його зберігання.

Тому для вирішення питання стосовно зняття арешту з майна рекомендовано звернутись до суду».

Згідно положень ч. 1 ст. 50 «Наслідки завершення виконавчого провадження» ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 50 «Наслідки завершення виконавчого провадження» ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Судом встановлено факт того, що державним виконавцем при завершенні виконавчого провадження №18198529 від 24.03.2010 не було знято арешт та заборону відчуження майна боржника ОСОБА_1, чим порушено вимоги ч.1 та ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до довідки виданої начальником Базового відділення (м.Полтава) «ОСОБА_3 Аваль» - ОСОБА_7, встановлено, що АТ «ОСОБА_3 Аваль» від імені якого виступає Базове відділення (м.Полтава) на запит ОСОБА_1 повідомило, що кредит згідно кредитного договору № 014/0034/82/104550 від 24.04.2008р. , який видано ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_1) погашено повністю 25.04.2001 року. У зв»язку з цим АТ «ОСОБА_3 Аваль» претензій до громадянина ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) згідно виконавчого листа № 2-1424 від 11.12.2009 р. не має.

Також судом встановлено факт того, що боржником ОСОБА_1 було здійснено повне погашення заборгованості перед стягувачем АТ «ОСОБА_3 Аваль» за виконавчим листом № 2-1424 від 11.12.2009 р., а тому суд вважає за не обхідне зобовязати ВДВС Полтавського РУЮ зняти арешт та заборону відчуження з усього майна (запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 20.04.2010 за № 9745764), належного ОСОБА_1, який був накладений на підставі постанови ВДВС Полтавського РУЮ про відкриття виконавчого провадження ВП № 18198529 від 24.03.2010р. за виконавчим листом № 2-1424 від 11.12.2009р., виданого Полтавським районним судом Полтавської області.

У відповідності до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ст.64 Конституції України, права людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи матеріали справи, судом встановлено достатньо належних доказів того, що державним виконавцем при завершенні виконавчого провадження №18198529 від 24.03.2010р. не було виконано вимоги положень ч.1 та ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», що призвело до порушення права власності, а саме обмеження ОСОБА_1 вільно розпоряджатись свої майно, яке перебуває під арештом за виконавчим провадженням яке було завершено, а тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог щодо зобовязання ВДВС Полтавського РУЮ зняти арешт та заборону відчуження з усього майна (запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 20.04.2010 за № 9745764), належного ОСОБА_1, який був накладений на підставі постанови ВДВС Полтавського РУЮ про відкриття виконавчого провадження ВП № 18198529 від 24.03.2010р. за виконавчим листом № 2-1424 від 11.12.2009р., виданого Полтавським районним судом Полтавської області обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, що ж стосується позовних вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 20.04.2010 року за № 9745764, про арешт всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 то в цій частині необхідно відмовити за безпідставністю.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог статті 88 ЦПК України.

На підставі вкладеного, керуючись ст.ст. 41, 64 Конституції України, ст.ст. 321, 391, ЦК України, ЗУ « Про виконавче провадження », ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-218, 292 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції, про зняття арешту з майна задовольнити частково;

Зобовязати Відділ державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції зняти арешт та заборону відчуження з усього майна (запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 20.04.2010 за № 9745764), - належного ОСОБА_1, що був накладений на підставі постанови Відділ державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження ВП № 18198529 від 24.03.2010р. за виконавчим листом № 2-1424 від 11.12.2009р., виданого Полтавським районним судом Полтавської області;

В іншій частині позовних вимог, - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, якщо рішення було ухвалено без участі особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9