Справа № 487/3498/14-ц
Провадження № 2/487/1183/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - Кузьменко В.В.,

при секретарі судового засідання - Каламурза О.В.,

за участю:

представників позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення сум та відшкодування витрат, понесених на утримання майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_10, в якому просила стягнути з ОСОБА_10 (пропорційно його частці) заборгованість перед постачальниками послуг в розмірі 9288,65 гривень; стягнути з ОСОБА_10 (пропорційно його частці) компенсацію частини витрат, понесених на управління, утримання та збереження спільного майна в розмірі 19890,31 гривень; зобов'язати ОСОБА_10 щомісячно до 5 числа кожного місяця перераховувати на оплату комунальних послуг суму, пропорційну його частці: від 426,90 гривень за опалювальний період; від 187,88 гривень за міжопалювальний період; стягнути з відповідача судові витрати, мотивуючи тим, що ОСОБА_10, як співвласник майна повинен приймати участь у витратах, понесених на утримання квартири №8, яка розташована у будинку № 8-А по вулиці Бутоми в м. Миколаєві.

30.08.2016 року позивачка надала уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 заборгованість в розмірі 5964,09 гривень перед постачальниками послуг на 01.10.2010 року пропорційно їх частки: перед ОКП Миколаївоблтеплоенерго в сумі 4501,20 гривень; перед ЖЕУ №7, ЖКП Бриз, ЖЕК №3 в сумі 1462,89 гривень; стягнути з співласника ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 1925,10 гривень на 01.10.2010 року перед постачальниками послуг пропорційно її успадкованій частці власності ОСОБА_12: заборгованість перед МКП Миколаївводоканал в сумі 1256,79 гривень; перед ПАТ Миколаївгаз в сумі 628,32 гривень; перед ВАТ Укртелеком в сумі 39,99 гривень; стягнути з співвласника ОСОБА_3 1576,61 гривень, понесених на погашення заборгованості перед постачальниками послуг: 669,15 гривень погашення частки боргу перед ОКП Миколаївоблтеплоенрго; 355,60 гривень погашення частки боргу перед ЖЕУ №7; 350,92 гривень погашення частки боргу перед МКП Миколаївводоканал; 200,94 гривень погашення частки боргу перед ПАТ Миколаївгаз; стягнути з співвласника ОСОБА_3 1109 гривень нарахованих ВАТ Укртелеком ОСОБА_3 О.Г. за абонентський номер, включаючи борг в сумі 158,92 гривень та погашення частини заборгованості; стягнути з співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 (пропорційно частці кожного) компенсацію частини витрат, понесених на управління, утримання та збереження спільного майна: 16118,79 гривень за опалення; 5342,59 гривень за збереження прибудинкової території та будинку; 389,16 гривень за газопостачання; 890 гривень за прибирання під'їзду; 7324 гривні за поліпшення майна (заміна колонки, ремонт квартири); 1000 гривень за компенсацію затрат, понесених за утримання майна, у тому числі 360 гривень за ремонт під'їзду; 250 гривень компенсацію затрат, понесених на заходи, пов'язані з обліком комунальних послуг (виготовлення книжок, оплата, звірка, звернення по укладенню договорів та пов'язані з цим розтрати на проїзд); зобов'язати співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 щомісячно перераховувати їй (позивачці) для оплати комунальних послуг суму, пропорційну часткам співвласників квартири №8, яка розташована по вулиці Бутоми 8-А в м. Миколаєві; стягнути з співвласників збитки, понесені нею (позивачкою), у зв'язку з примушенням до виконання своїх обов'язків в розмірі 380,65 гривень.

Представники позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_2, в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позові.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що вимоги щодо стягнення сум заборгованості перед ОКП Миколаївоблтеплоенерго, ЖЕУ №7 та ЖКП Бриз ЖЕК №3 не підлягають задоволенню, у зв'язку з тим, що позивачу не належить право вимоги по пред'явленому позову в інтересах третіх осіб. З тих самих підстав не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості перед постачальниками послуг на 01.10.2010 року пропорційно її частки. Крім того, ВАТ Укртелеком не є постачальником послуг, направлених на управління, утримання та збереження спільного майна. Незрозумілою є позиція позивачки щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача витрат в сумі 1576,61 гривень, понесених на погашення заборгованості перед постачальниками послуг, адже інші відповідачі є співвласниками квартири. Крім того, платіжні документи, копії яких містяться в матеріалах справи, датовані 2009-2010 роками, позовна заява подана до суду 26.03.2014 року. У зв'язку з тим, що позивачем пропущені строки, передбачені ст.257 ЦК України, вказані вимоги не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 в сумі 1109 гривень, нарахованих ВАТ Укртелеком за абонентський номер, включаючи борг в сумі 158,92 гривень та погашення частини заборгованості, жодна з вказаних сум не обґрунтована. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, як нарахування вказаних сум так і їх сплати. Вимога про стягнення суми в розмірі 16118,79 гривень є необґрунтованою. Так, відповідно до повідомлення ОКП Миколаївоблтеплоенерго, заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.10.2010 року по 31.05.2016 року становить 2347,10 гривень. Нараховано за послуги теплопостачання 11558,87 гривень, отримано оплат на суму 9241,77 гривень. А тому, вимога про стягнення суми витрат в розмірі 1618,79 гривень не підлягає задоволенню. Вимоги про: стягнення суми в розмірі 5342,59 гривень за утримання прибудинкової території та будинку; стягнення суми в розмірі 398,16 гривень за газопостачання у період з жовтня 2010 року по вересень 2012 року; стягнення суми в розмірі 890 гривень за прибирання під'їзду; стягнення суми в розмірі 7324 гривні за поліпшення майна; стягнення суми в розмірі 1000 гривень за утримання майна; стягнення витрат, понесених на заходи, пов'язані з обліком комунальних послуг в розмірі 250 гривень не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не надано жодного доказу в підтвердження цих витрат. Вимога щодо зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 щомісячно перераховувати позивачці грошові кошти для оплати комунальних послуг є незаконними у зв'язку з тим, що позивач має право виключно на регресні вимоги. Вимога щодо стягнення зі співвласників витрат, понесених у зв'язку з примушенням до виконання своїх обов'язків в розмірі 380,65 гривень є необґрунтованими, оскільки вказані вимоги не підтверджені жодним доказом.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ця стаття встановлює презумпцію обов'язку власника (співвласника) нести всі витрати, пов'язані з утриманням належного йому майна.

На підставі ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст.540 ЦК України, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 є співвласниками квартири №8, яка розташована у будинку №8-А по вулиці Бутоми в м. Миколаєві.

З ксерокопій квитанцій, за оплату комунальних послуг (а.с.187-188) вбачається, що позивачкою було сплачено кошти: до ЖЕК №7 за період з вересня 2010 року по лютий 2011 року в сумі 355,60 гривень; ВАТ Миколаївгаз за березень 2009 року, вересень 2010 року січень 2011 року в сумі 200,94 гривень; ОКП Миколаївоблтеплоенерго за серпень 2009 року в сумі 182,20 гривень; ПАТ Миколаївобленерго за серпень 2009 року, жовтень 2010 року в сумі 587,98 гривень.

В силу вимог ст.ст. 257, 267 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову являється підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду у березні 2014 року, остання оплата витрат, понесених на утримання майна позивачкою здійснювалась у лютому 2011 року. В процесі судового засідання позивачка не надала доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, а судом таких не встановлено.

Таким чином, зважаючи на те, що представник відповідачки ОСОБА_4 наполягає на застосуванні наслідків пропуску позовної давності, у задоволенні позову ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення сум та відшкодування витрат, понесених на утримання майна, необхідно відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 щомісячно перераховувати позивачці грошові кошти для оплати комунальних послуг, суд вважає, що вона також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приписи статті 541 ЦК України встановлюють, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Тобто позивачка має право виключно на регресні вимоги, а саме, на відшкодування тих витрат, які вже понесені нею.

Позовна вимога щодо стягнення із співвласників витрат, понесених на управління, утримання та збереження спільного майна: 5342,59 гривень за збереження прибудинкової території та будинку; 389,16 гривень за газопостачання; 890 гривень за прибирання під'їзду; 7324 гривні за поліпшення майна (заміна колонки, ремонт квартири); 1000 гривень за компенсацію затрат, понесених за утримання майна, у тому числі 360 гривень за ремонт під'їзду; 250 гривень компенсацію затрат, понесених на заходи, пов'язані з обліком комунальних послуг (виготовлення книжок, оплата, звірка, звернення по укладенню договорів та пов'язані з цим розтрати на проїзд); витрат, понесених у зв'язку з примушенням до виконання своїх обов'язків в розмірі 380,65 гривень не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою не доведені витрати, зазначені вище.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212 216, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення сум та відшкодування витрат, понесених на утримання майна відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі неподання особами, які беруть участь у справі, апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили.

Суддя Заводського районного суду

м. Миколаєва В.В.Кузьменко