АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/926/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Кузьменко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання свідоцтва про право власності недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання свідоцтва про право власності недійсним.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_8 У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини. До складу спадщини входив виплачений батьком пай члена будівельного кооперативу. Як член кооперативу він в 1979 році отримав квартиру АДРЕСА_1.

Зазначав, що майнові права за життя батько на квартиру не оформляв, свідоцтва про право власності не отримував. Під час оформлення спадщини від нотаріуса він дізнався, що його мати, з якою батько розірвав шлюб ще в 1986 році, отримала свідоцтво про право власності на дану квартиру. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтво на вказану квартиру видане за НОМЕР_3 його матері ОСОБА_6. 30 червня 2015 року Реєстраційною службою.

Вважає, що оскільки відповідачка не була членом кооперативу, пайові внески не сплачувала, ордер не отримувала, тому не мала жодного права на отримання правовстановлюючого документу на батькову квартиру.

Згідно архівного витягу за рішенням ВК Черкаської міської ради народних депутатів №363 від 11 червня 1979 року спірна квартира надавалась саме ОСОБА_8

Тому просив, визнати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане 30 червня 2015року ОСОБА_6, недійсним.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане 30 червня 2015року ОСОБА_6

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку.

Вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, вдався до порушення норм матеріального та процесуального права, а тому ухвалив безпідставне, незаконне та необґрунтоване рішення.

Просила скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати покласти на позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що видане свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 30 червня 2015 року порушує майнові права позивача ОСОБА_7, а тому дане свідоцтво є недійсним та виданим з порушенням норм чинного законодавства.

З такими висновками суду погоджується і судова колегія, виходячи з наступного.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих від 29 червня 1978 року № 521/12-7 було затверджено рішення загальних зборів громадян від 20 червня 1978 року (протокол №1) про організацію житлово-будівельного кооперативу № 69 та затверджено списки членів кооперативу(а.с.68).

Відповідно до списку ДСК, майстра ОСОБА_8 затверджено членом кооперативу № 69(а.с.69).

Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 11 червня 1979 року № 363 затверджено список членів кооперативу ЖСК 69 на заселення 108 квартирного будинку по АДРЕСА_1 в списку значиться ОСОБА_8 та склад його сім'ї 3 особи, ОСОБА_8, дружини ОСОБА_6 та ОСОБА_7(а.с. 31-34).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5, шлюб між ОСОБА_7 та відповідачкою ОСОБА_6 було розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 1980 року. Реєстрація розірвання шлюбу відбулась 28 жовтня 1986 року актовим записом № 621(а.с.8-9).

Рішенням Черкаської міської ради від 08 червня 2010 року за № 857 реорганізовано житлово-будівельний кооператив № 69 в ОСББ «Сумгаїтська, 69»(а.с.49).

Відповідно до довідки ОСББ «Сумгаїтська 69» від 05 лютого 2013 року за №17 ОСОБА_8 є членом ЖБК № 69 за адресою АДРЕСА_1. Вартість квартири 7 883,00 крб. Заборгованості немає. Пайовий внесок виплачено повністю(а.с.61).

Станом на 21 лютого 2013 року було виготовлено технічний паспорт на АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7.(а.с. 12-14).

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.5).

З довідки ОСББ «Сумгаїтська 69» №35 від 12 травня 2015 року вбачається, що станом на 06 травня 2015 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6 дружина, ОСОБА_7 син, ОСОБА_10 дочка, ОСОБА_11 онучка. ОСОБА_8 був зареєстрований з 01 серпня 1979 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, знятий з реєстрації 06 травня 2015 року(а.с.60).

Відповідно до копії паспорта позивач ОСОБА_7 зареєстрований в по АДРЕСА_1 з 11 грудня 1996 року(а.с.72-73).

Згідно відомостей Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно 30 червня 2015 року Реєстраційною службою ЧМУЮ на вказану вище квартиру видане свідоцтво про право власності НОМЕР_2 на ім'я відповідачки ОСОБА_6.(а.с.63).

При оформленні ОСОБА_6 права власності на квартиру, нею було надано довідку ОСББ «Сумгаїтська 69» від 26 червня 2015 року за № 77, відповідно до якої ОСОБА_6 являється членом ЖБК № 69 за адресою АДРЕСА_1. Вартість квартири 7 883,00 крб. Заборгованості немає. Пайовий внесок виплачено повністю(а.с.47, 62).

Відповідно до ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно п.2 ч.1 ст.18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески.

Відповідно до п.50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 868 від 17 жовтня 2013 року(яке було чинне на час виникнення спірних правовідносин), у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу заінтересованою особою є інвестор (особа, що придбала майнові права), член відповідного кооперативу.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, збудовані в результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, заявник подає: довідку житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Тобто, законом передбачено право на отримання у власність квартири, яка належала житлово-будівельному кооперативу, лише члену кооперативу, а не членам його сім'ї, в тому числі колишнього члена сім'ї.

Згідно п. 5, 13, 14 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР № 297 від 27 червня 1972 року, яке було чинне на час вступу ОСОБА_8 до кооперативу, кількість членів кооперативу повинна відповідати кількості квартир у будинку, що будується кооперативом, крім випадків розділу паю та квартири, передбачених пунктами 43 та 44 цього статуту.

Облік громадян, які бажають вступити до житлово-будівельного кооперативу, проводиться за місцем їх проживання виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих (в містах з районним поділом - виконкомами міських Рад депутатів трудящих) або за місцем роботи - підприємствами, установами та організаціями. Для зарахування на облік для вступу до житлово-будівельного кооперативу громадянин подає заяву, в якій повинно бути вказано, з якою кількістю кімнат громадянин бажає одержати квартиру та хто з членів його сім'ї буде вселений разом з ним до будинку кооперативу.

Відповідно до п. 44 вищевказаного типового статуту, в разі розірвання шлюбу пай, що є спільним майном подружжя, може бути розділений за його згодою або на підставі судового рішення, якщо кожному з подружжя можна виділити окрему кімнату в квартирі, яку вони займають.

Дальше користування жилою площею того з подружжя, за яким визнано право на частину паю, можливо лише при умові вступу його в члени кооперативу.

Рішення суду про розділ паю та про надання подружжю, що розлучилось, права користування кооперативним жилим приміщенням є обов'язковим для кооперативу та виконкому місцевої Ради депутатів трудящих при вирішенні питання про членство цих осіб в кооперативі.

Відповідно до п.43 Постанови Ради Міністрів Української РСР від 30 квітня 1985 р. N 186 «Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу» поділ квартири між членом житлово-будівельного кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя можливо виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири провадиться за згодою між колишнім подружжям, а при відсутності згоди - за рішенням суду.

Угода між колишнім подружжям про поділ паю є обов'язковою для кооперативу і виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів при вирішенні питання про членство іншого з подружжя в кооперативі. При наявності рішення суду про поділ паю особа визнається членом кооперативу з моменту набрання рішенням суду законної чинності.

Таким чином, саме ОСОБА_8, майстер ДСК, був затверджений членом кооперативу № 69, а позивач та відповідачка заселились у вищевказану квартиру як члени сім'ї, син та дружина, члена кооперативу, ні рішення суду про розділ паю між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, ні угоди між ними матеріали справи не містять та не було надано під час розгляду справи, а вартість паю виплачена у повному обсязі.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що саме ОСОБА_8 належала АДРЕСА_1, хоча майнові права за життя ОСОБА_8 на квартиру не оформляв, свідоцтва про право власності не отримував.

Посилання апелянта на те, що квартира не є об'єктом спадщини не заслуговує на увагу, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1216 ЦК України, Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п.8 «Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7, у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстав для зміни чи скасування якого судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання свідоцтва про право власності недійсним - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :