У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року та касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2014 року й рішення апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 29 грудня 2013 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Лада Калина», державний номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з належним йому транспортним засобом «ХюндайСанта Фе», державний номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а йому завдано майнову шкоду в розмірі 57 481 грн 86 коп., з яких Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) відшкодувало 16 825 грн 01 коп., та моральну шкоду.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд стягнути на його користь з МТСБУ 33 174 грн 99 коп. на відшкодування майнової шкоди, з ОСОБА_4 - 8 530 грн 72 коп. на відшкодування майнової шкоди та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з МТСБУ 33 174 грн 99 коп. на відшкодування майнової шкоди, з ОСОБА_4 - 8 530 грн 72 коп. на відшкодування майнової шкоди та 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з МТСБУ майнової шкоди та судового збору скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 у цій частині задоволено частково. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_3 16 825 грн 01 коп. на відшкодування майнової шкоди. У решті позовних вимог до МТСБУ відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі МТСБУ, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до МТСБУвідмовити.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що страховий ліміт за шкоду, заподіяну майну потерпілих, встановлено в розмірі 50 тис. грн, МТСБУ сплатило страхове відшкодування в розмірі 16 825 грн 01 коп., отже, з останнього необхідно стягнути різницю в розмірі 33 174 грн 99 коп. Розмір майнової шкоди, що перевищує страховий ліміт, стягується з особи, винної в завданні шкоди, тобто з ОСОБА_4 При цьому, визначаючи розмір стягнутої з останнього моральної шкоди, суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду в частині задоволення позовних вимог до МТСБУ та задовольняючи ці вимоги частково, виходив із того, що згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку від 28 лютого 2014 року розмір майнової шкоди становить 33 650 грн 02 коп., тому стягнув з МТСБУ недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 16 852 грн 01 коп.

Проте повністюпогодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 29 грудня 2013 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Лада Калина», державний номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з належним ОСОБА_3 транспортним засобом «Хюндай Санта Фе», державний номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 3 лютого 2014 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на час дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.

За заявою ОСОБА_3 від 4березня 2014 року останньому виплачено страхове відшкодування в розмірі 16 825 грн 01 коп.

У ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 7 лютого 2014 року № 522/14 розмір завданої ОСОБА_3 матеріальної шкоди становить 57 481 грн 86 коп.

Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку від 26 березня 2014 року № 1568, проведеним на замовлення МТСБУ, розмір завданої ОСОБА_3 матеріальної шкодистановить 33 650 грн 02 коп.

Апеляційний суд, взявши за доказ наданий МТСБУ звіт від 26 березня 2014 року та відхиливши висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 7 лютого 2014 року, не врахував, що звіт від 26 березня 2014 року надано в якості доказу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, у зв'язку з чим він є новим доказом.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» судам роз'яснено, що у разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 34.4. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Судом установлено, що звіт про визначення вартості матеріального збитку від 26 березня 2014 року № 1568 виготовлений товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСАС», яке діє на підставі сертифікату суб'єкта оціночної діяльності від 25 травня 2013 року № 14634/13, що виданий за напрямами діяльності: оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них; оцінка машин та обладнання; оцінка колісних транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів для визначення вартості складників КТЗ у разі відсутності цінової інформації дилера виробника КТЗ допускається використання відповідних даних, одержаних шляхом обстеження ринку регіону.

Проте апеляційний суд зазначених обставин справи не врахував та не перевірив чи компетентний директор товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСАС» - Врублевський В.О., який склав звіт, надавати висновок про вартість завданих позивачу збитків та не з'ясував чи може такий звіт бути належним та допустимим доказом у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України.

Також у порушення зазначених вимог закону та ст. 212 ЦПК України апеляційний суд не надав належної правової оцінки висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 7 лютого 2014 року № 522/14.

Так, експертне автотоварознавче дослідження від 7 лютого 2014 року № 522/14 проведено експертом Чумаченком Л.В., який має вищу автотехнічну освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 «Встановлення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитків, спричинених володільцю транспортного засобу».

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України судові рішення не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

У п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з відомостями Державтоінспекції від 18 лютого 2014 року дорожньо-транспортна пригода сталася 29 грудня 2013 року внаслідок порушення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 правил проїзду перехресть.

При цьому в постанові Суворовського районного суду м. Одеси від 3 лютого 2014 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності заст. 124 КУпАП щодо порушення ОСОБА_3 правил проїзду перехресть не зазначено.

Крім того, у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція завдавача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув; не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; які правовідносини сторін випливають з установлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог до МТСБУ.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.П.Штелик