Справа № 576/2577/15-ц
Провадження № 2/576/95/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.16 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря - Терені Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 (надалі також - відповідач), посилаючись на те, що вона під час перебування у шлюбі з відповідачем придбали спільне майно, зокрема квартиру № АДРЕСА_1, яку згодом обміняли на квартиру АДРЕСА_2. Посилаючись на те, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їх спільною сумісною власністю, позивач просила визнати за нею право власності на ? частку спірної квартири.

Позивач і її представник у судове засідання не з'явились, проте від представника позивача надійшла заява, в якій він просив дану справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач тричі в судове засідання не з'явилася, згідно відміток поштового відділення за місцем проживання, яке вказано у позовній заяві, куди направлялися повідомлення, не проживає. Повістка за місцем реєстрації отримана.

Відповідно до ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові повістки фізичним особам надсилаються за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Враховуючи, що відповідач зареєстрований у АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою Глухівського МС УДМС України в Сумській області за № 3363 від 24.12.2015 р., судова повістка направлялися за цією адресою і вона отримана (а.с.46), відповідно до положень ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судова повітка, з повідомленням про час і місце розгляду справи, вручена відповідачу належним чином.

Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України на підставі наявних доказів та згідно з ст. 197 ЦПК України без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 22.09.2007 р. між позивачем та відповідачем 22.09.2007 р. зареєстровано шлюб за актовим записом № 189 (а.с.10).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.09.2007 р., вбачається, що ще до реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачем в них народилась дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

З оглянутої у судовому засіданні копії договору купівлі-продажу квартири від 19.10.2007 р. вбачається, що на ім'я відповідача було придбано квартиру АДРЕСА_1, а з договору міни квартир від 03.03.2009 р. - вбачається, що квартира АДРЕСА_1 без доплати була обміняна на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.12-14).

Відповідно положень ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) та ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами зазначених правових норм право спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу, презюмується законом і не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, за час перебування у шлюбі сторонами було придбано майно, яке згідно норм Сімейного кодексу України є їх спільною сумісною власністю, і у разі поділу їх частки у цьому майні є рівними, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується матеріалами, що є у справі, а саме квитанцією від 23.12.2015 р. про сплату судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. (а.с. 1).

Також позивачем додано до позову договір від 28.10.2015 р. про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатом Дехтярьовим О.О., який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 27.11.2013 р. (а.с.21, 23).

Згідно квитанції та акту виконаних робіт позивач сплати адвокату за правову допомогу 2000 грн. (а.с.39,40).

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 79, ч. 1, 2 ЦПК України витрати на правову допомогу адвоката належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Ці витрати несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Суд вважає, що для співбесіди із замовником і складання даної позовної заяви та виготовлення копій документів адвокату було достатньо 1 години.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з січня 2016 року встановлено 1378 грн.

Тобто, у випадку повного задоволення позову розмір відшкодування оплати за годину роботи адвоката повинен становити не більше 551 грн. 20 коп. (1378 грн. х 40%).

Враховуючи ступінь задоволення позову, загальний обсяг наданої правової допомоги, рівень складності справи, максимально можливий розмір відшкодування вказаних витрат 551 грн. 20 коп., та виходячи з принципів розумності виваженості і справедливості, з відповідача на користь позивача слід відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України частково відшкодувати ці понесені витрати в розмірі 500 грн.

На підставі викладеного та відповідно до ст. 60, 69, 70 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 74, 88, 169, 197, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Глухівським міськрайонним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а в разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.О. Колодяжний