АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4/К/16 Ан. О.В.
Категорія - 39 (IV) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар - Чубіна А.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, правонаступником якої є територіальна громада м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_6, треті особи: Сьома Криворізька державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Третя Криворізька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кульбіда Н.М., служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири, визнання права власності на 1/2 частину квартири та грошові внески в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири, визнання права власності па 1/2 частину квартири та грошові внески в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння. Уточнивши позовні вимоги, в останній їх редакції ОСОБА_2 просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески, видане на ім'я ОСОБА_8, після смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, посвідчене 04.11.2009 року державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та зареєстроване в реєстрі за №1-2327; визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на грошові внески з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними нарахуваннями у сумі 2535 доларів США, які належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 і знаходилися у філії Центрально-Міського відділення «Промінвестбанку» у м. Кривому Розі на строковому особовому рахунку НОМЕР_1; визнати недійсним частину договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 17 вересня 2009 року; визнати недійсною частину угоди купівлі-продажу 1/2 частини вищезазначеної квартири, укладеної між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 05 грудня 2009 року; визнати недійсною частину договору купівлі-продажу 1/2 частини спірної квартири, укладеного у між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 20.07.2013 року; визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11; зобов'язати ОСОБА_6 не чинити їй перешкоди у здійсненні права користування, володіння та розпорядження 1/2 частиною вказаної вище квартири; припинити право власності ОСОБА_6 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про зміну розмірів частин з 1 до 1/2 у праві власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_3; стягнути з ОСОБА_8 на користь позивача судові витрати у сумі 2279 грн. 12 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її брат та колишній чоловік відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_11, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3. При зверненні до суду з позовом ОСОБА_2 вказала, що шлюб між її братом ОСОБА_11 та відповідачем ОСОБА_8 було розірвано 02.11.1992 року. Продовжуючи після розірвання шлюбу проживати разом, у 1994 році брат позивача ОСОБА_11 та відповідач ОСОБА_8 приватизували зазначену квартиру на двох.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06.04.2009 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.08.2009 року, за відповідачем ОСОБА_8 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11 Під час оскарження позивачем у касаційному порядку зазначених судових рішень, відповідач ОСОБА_8 04.11.2009 року оформила у Сьомій криворізькій державній нотаріальній конторі м. Кривого Рогу свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними нарахуваннями у філії «Центрально-міського відділення Промінвестбанку у м. Кривому Розі», особовий рахунок НОМЕР_1 та зареєструвала в КП ДОР «Криворізьке БТІ» право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11

17 вересня 2009 року відповідач ОСОБА_8 продала вищевказану квартиру відповідачу ОСОБА_4

15 лютого 2012 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06.04.2009 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.08.2009 року в частині визнання фіктивним розірвання шлюбу між ОСОБА_11 та відповідачем ОСОБА_8, визнання за ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11 права власності на 1/2 частину спірної квартири, та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

У зв'язку з наведеними обставинами, позивач посилається на те, що договори купівлі-продажу спірної квартири, укладені в подальшому відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_6, є недійсними з тих підстав, що відповідач ОСОБА_8 не мала права розпоряджатися 1/2 частиною спірної квартири до остаточного вирішення спору.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог.

Зокрема, ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не взято до уваги, що родинні відносини позивача ОСОБА_2 та її брата ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, підтверджується рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про визнання фіктивним розірвання шлюбу, визначення часток у праві власності та визнання права власності в порядку спадкування. Крім того, позивачем до суду було надано повторно видане свідоцтво про смерть ОСОБА_11, що також свідчить про те, що при його отриманні позивачем було підтверджено родинні відносини з померлим.

Також апелянт посилається на те, що відповідачем ОСОБА_8 неправомірно, до остаточного розгляду судом касаційної інстанції справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про визнання фіктивним розірвання шлюбу, визначення часток у праві власності та визнання права власності в порядку спадкування на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06.04.2009 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.08.2009 року, було оформлено право власності на 1/2 частину спірної квартири в порядку спадкування після смерті брата позивача і відчужено її, безпідставно отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески, які за життя належали ОСОБА_11, оскільки рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року вищезазначені судові рішення були скасовані в частині визнання фіктивним розірвання шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_8, визнання за ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11 права власності на 1/2 частину спірної квартири та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

У зв'язку з вищенаведеним, апелянт ОСОБА_2 вважає, що за нею повинно бути визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири та грошові внески, які за життя належали її брату ОСОБА_11

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2015 року провадження у справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2016 року залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача ОСОБА_8 - територіальну громаду м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_11, який був братом позивача ОСОБА_2 та колишнім чоловіком відповідача ОСОБА_8 (том 1, а.с.80)

Шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 було зареєстровано Дзержинським райбюро ЗАГС 9 лютого 1966 року. (том 2, а.с.105-зворот), а 02 листопада 1992 року даний шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 02 листопада 1992 року. (том 2, а.с.108)

Зі спадкової справи №991-2007 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 вбачається, що 08 листопада 2007 року ОСОБА_8 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 (том 2, а.с.97), а ОСОБА_2 - 11 квітня 2008 року подала до нотаріальної контори аналогічну заяву про прийняття спадщину після свого померлого брата. (том 2, а.с.101)

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06.04.2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 13.08.2009 року, визнано фіктивним розірвання шлюбу, здійснене 02.11.1992 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_8; визначено, що частки ОСОБА_8, ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, у спільній сумісній власності - квартирі АДРЕСА_4, кожного окремо, становлять як 1/2 частка; визнано за ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 (том 2, а.с.4-9)

Відповідач ОСОБА_8 зареєструвала в КП ДОР «Криворізьке БТІ» право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №4501, відповідач продала, а ОСОБА_4 придбала спірну квартиру. (том 1, а.с.154-155)

З договору купівлі-продажу квартири від 05.12.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 5821 вбачається, що відповідач ОСОБА_4 продала, а відповідач ОСОБА_9 придбала квартиру АДРЕСА_4 (том 1, а.с.126-127)

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1329, відповідач ОСОБА_9 продала, а відповідач ОСОБА_6 придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а.с.156-157)

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15.02.2012 року, скасовано рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06.04.2009 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.08.2009 року в частині визнання фіктивним розірвання шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_8, визнання за ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11 права власності на 1/2 частину спірної квартири та ухвалено нове рішення про відмову в цій частині у задоволенні позовних вимог (том 1, а.с.12-13)

Також на ім'я відповідача ОСОБА_8 видане державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_12 та зареєстроване в реєстрі за №1-2327 свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий внесок з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними нарахуваннями у Криворізькій філії Приватбанку на картковому рахунку НОМЕР_3 (залишок 8,19 грн.), який належав померлому на підставі довідки №30.1.0.0/2-090408/419 виданої вищеназваною філією 09.04.2009 року; грошовий внесок з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними нарахуваннями у філії «Центрально-Міського відділення Промінвестбанку в м.Кривий Ріг» «строковий», особовий рахунок НОМЕР_4 (залишок 2535 доларів США), який належав померлому на підставі довідки № 10-124, виданої вищезазначеною філією 14.04.2009 року. (том 2, а.с.10,119)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалась на те, що так як рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року було скасовано рішення суду, на підставі якого у відповідача ОСОБА_8 виникло право власності на 1/2 частину спірної квартири, то вона не мала права розпоряджатись вказаною частиною квартири, у зв'язку з чим мають бути визнані недійсними договори купівлі-продажу 1/2 частини спірної квартири укладені між ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 та визнано за позивачем право власності на 1/2 частину даної квартири в порядку спадкування після померлого ОСОБА_11 Також, у зв'язку зі скасуванням рішення суду від 06.04.2009 року, має бути скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески та визнано за позивачем право власності на грошовий внесок з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними нарахуваннями у сумі 2535 доларів США, які належали померлому ОСОБА_11

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_11, відповідно до яких вона має право на спадкування майна померлого, а також ОСОБА_2 не наведено доказів на підтвердження недобросовісності ОСОБА_13, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 під час укладення договорів купівлі-продажу спірної квартири.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Однак, якщо судовий акт на підставі якого виникає право вланості скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов у разі скасування незаконних судового рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2009 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2009 року про визнання фіктивним розірвання шлюбу 02 листопада 1992 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 та визнання за ОСОБА_8 в порядку спадкування права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 і ухвалення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ 15 лютого 2012 року нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_8, право відповідача ОСОБА_8 на спадкування після померлого ОСОБА_11, як спадкоємця першої черги, та її право власності на 1/2 частину спірної квартири, яка належала померлому, припинились, оскільки відпала правова підстава для виникнення вказаних прав відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині знаходять своє підтвердження та заслуговують на увагу.

З матеріалів спадкової справи №991-2007 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 (том 2, а.с.95-128) вбачається, що крім ОСОБА_8, єдиним спадкоємцем померлого, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини є його сестра ОСОБА_2 (том 2, а.с.101) Наявність родинних відносин між померлим та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому батьком відповідача вказаний ОСОБА_15 (том 2, а.с.105), а відповідно до довідки Відділу реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції №147/02-82 від 19.12.2007 року батьком ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2 також є ОСОБА_15. (том 2, а.с.107) В подальшому ОСОБА_14 у зв'язку зі реєстрацією шлюбу змінювала прізвища на ОСОБА_14 (том 2, а.с.106), а в подальшому - на ОСОБА_2 (том 2, а.с.108).

За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_11, відповідно до яких вона має право на спадкування майна померлого, оскільки він зроблений судом без належного з'ясування ним всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно довідки № 10-124, виданої філією «Центрально-Міського відділення Промінвестбанку в м. Кривий Ріг» від 14.04.2009 року, на ім'я ОСОБА_11 у вказаній філії відкрито рахунок «строковий», особовий рахунок НОМЕР_4, залишок по якому складає 2535 доларів США. (том 2, а.с.114)

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем вимог, вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески, видане на ім'я ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, посвідчене 04.11.2009 року державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та зареєстроване в реєстрі за №1-2327 в частині грошового внеску з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними нарахуваннями у філії «Центрально-Міського відділення Промінвестбанку в м.Кривий Ріг» «строковий», особовий рахунок НОМЕР_4 (залишок 2535 доларів США), який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11, на підставі довідки № 10-124, виданої вищезазначеною філією 14.04.2009 року, одночасно визнавши за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на даний грошовий внесок.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 1/2 частини спірної квартири, визнання за позивачем права власності на 1/2 частину цієї квартири та витребування її у відповідача ОСОБА_6, колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою,п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 надано роз'яснення, що статтями 215, 216 ЦК України передбачається, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та інтереси якої порушено вчиненням правочину. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд повинен дати оцінку таким доводам позивача. Як вбачається зі змісту ч. 5 ст. 216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Відповідно до ст.362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

Якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця.

У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

Передача співвласником свого переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності іншій особі не допускається.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що 23 грудня 1994 року відповідач ОСОБА_8 та ОСОБА_11 приватизували квартиру АДРЕСА_3, про що Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_5, згідно із розпорядженням за №3810 від 26.08.1994 року.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2009 року, у частині, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2009 року та рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15.02.2012 року, визначено, що частки ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у спільній сумісній власності - квартирі АДРЕСА_3, кожного окремо становлять як 1/2 частки.

Зважаючи на те, що право власності на 1/2 частину спірної квартири у відповідача ОСОБА_8 виникло на підставі незаконного судового рішення від 06 квітня 2009 року, яке в подальшому було скасовано, тобто правова підстава для виникнення права власності відпала, а єдиною спадкоємицею майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 є його сестра ОСОБА_2, колегія суддів вважає за можливе захистити права ОСОБА_16, задовольнивши відповідні позовні вимоги ОСОБА_2 та визнавши недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 17 вересня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №4501. При цьому, колегія суддів бере до уваги пояснення представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційного суду, який зазначив, що позивач ОСОБА_2 не бажала та на теперішній час не бажає скористатись своїм переважним правом на купівлю 1/2 частини спірної квартири, згідно положень ст. 362 ЦК України. Одночасно з цим, колегія суддів, погоджуючись з доводами апеляційної скарги в цій частині, вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину вищевказаної квартири.

Враховуючи, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину, колегія суддів відхиляє позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу 1/2 частини спірної квартири від 05 грудня 2009 року, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_9, і договору купівлі-продажу 1/2 частини спірної квартири від 20 липня 2013 року, що був укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_6

Відповідно до статей 330, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього.

Згідно з ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. (п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9)

Колегією суддів під час апеляційного розгляду справи було оглянуто кримінальне провадження №0001266, заведене Слідчим відділом Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, за фактом смерті ОСОБА_8

У вказаному кримінальному провадженні містяться письмові пояснення відповідача ОСОБА_6 від 25.04.2016 року, відповідно до яких вона вказувала, що придбала квартиру АДРЕСА_2, 2 роки тому, у відповідача ОСОБА_8, яка в подальшому продовжувала проживати у спірній квартирі. Також, відповідач ОСОБА_6 у письмових поясненнях у кримінальному провадженні зазначала, що періодично телефонувала ОСОБА_8, а 25 квітня 2016 року відповідачу зателефонувала племінниця ОСОБА_8 - відповідач ОСОБА_4, повідомивши про смерть ОСОБА_8 (матеріали кримінального провадження №0001266, а.с.12)

Також у матеріалах зазначеного кримінального провадження містяться письмові пояснення відповідача ОСОБА_4, в яких зазначала, що ОСОБА_8 є її рідною тіткою та проживала за адресою: АДРЕСА_1. (матеріали кримінального провадження №0001266, а.с.7)

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_6 спілкувалась з померлою ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_4, яка є племінницею ОСОБА_8, а також те, що відповідач ОСОБА_8 після відчуження квартири продовжувала проживати у спірній квартирі, колегія суддів вважає, що дані факти свідчить про те, що відповідач ОСОБА_6 була обізнана про наявність спору щодо права власності на спірну квартиру та скасування рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2009 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2009 року, на підставі яких у ОСОБА_8 виникло право власності на 1/2 частину спірної квартири, у зв'язку з чим, не може вважатись добросовісним набувачем у розумінні ст.388 ЦК України.

Однак, суд першої інстанції на вказані положення закону уваги не звернув та зазначених обставин справи не врахував і дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено недобросовісності ОСОБА_6 під час укладення договорів купівлі-продажу спірної квартири.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про можливість витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_7, загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, задовольнивши відповідні позовні вимоги ОСОБА_2

Крім того, зважаючи на вищевикладене, на думку колегії суддів, з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача, необхідно припинити право власності ОСОБА_6 на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про зміну розмірів частки від 1 до 1/2 у праві власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м.

За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Однак, зважаючи на те, що позивачем ОСОБА_2 у позовній заяві не вказано, які саме перешкоди чинить їй відповідач ОСОБА_6 у здійсненні права користування та розпорядження належною їй на праві приватної власності 1/2 частиною квартири АДРЕСА_7 і не надано доказів на підтвердження цих обставин, а також враховуючи, що позивачем не зазначено способу, яким слід усунути їй перешкоди з боку відповідача ОСОБА_6, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимоги до відповідача ОСОБА_6 про зобов'язання не чинити позивачу перешкоди при здійсненні права користування, володіння та користування належною їй 1/2 частиною спірної квартири.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_6 на ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,у розмірі 1121,06 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена частково, а рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_8, правонаступником якої є територіально громада м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески, видане на ім'я ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, посвідчене 04.11.2009 року державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та зареєстроване в реєстрі за №1-2327 в частині грошового внеску з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними нарахуваннями у філії «Центрально-Міського відділення Промінвестбанку в м.Кривий Ріг» «строковий», особовий рахунок НОМЕР_4 (залишок 2535 доларів США), який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11, на підставі довідки № 10-124, виданої вищезазначеною філією 14.04.2009 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на грошовий внесок з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними нарахуваннями у філії «Центрально-Міського відділення Промінвестбанку в м.Кривий Ріг» «строковий», особовий рахунок НОМЕР_4 (залишок 2535 доларів США), який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11, на підставі довідки № 10-124, виданої вищезазначеною філією 14.04.2009 року.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 17 вересня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №4501.

Визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м.

Витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_7, загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м.

Припинити право власності ОСОБА_6 на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про зміну розмірів частки від 1 до 1/2 у праві власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 1121,06 грн. за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ А.П. Барильська

Судді: /підпис/ І.Є.Ляховська

/підпис/ Л.В. Михайлів