ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1319/15-ц
провадження № 2/691/72/16
УХВАЛА

про повернення заявнику заяви про забезпечення позову

16 березня 2016 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі: судді Синиці Л.П., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище Черкаської області, клопотання представника позивача про забезпечення позову по матеріалах цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором про фінансовий лізинг №00008643 від 24.09.2013 року, -

в с т а н о в и в :

на розгляді, перебувають вище наведені матеріали цивільної справи, та з метою забезпечення позову, представник позивача звернувся до суду із заявою в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 (місце проживання: 19534, Черкаська область Городищенський район, с. Вязівок, вул. Чапаєва, 69), і знаходиться у нього або в інших осіб, в межах суми позовних вимог, що становить 149993,15 грн.. Направити ухвалу про забезпечення позову на виконання до ВДВС Городищенського РУЮ у Черкаській області, Городищенської державної нотаріальної контори, ВДАІ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області.

До судового засідання представник позивача не зявився, надіслав клопотання про розгляд справи без їхньої участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач, представник відповідача, у судове засідання не зявилися, просили справу слухати без їхньої участі, попередньо, у заперечені висловивши свою думку по предявленому позову.

Суд, врахувавши думку представника позивача, відповідача, представника відповідача та дослідивши надані матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову, підлягає поверненню, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Види забезпечення позову, наведені статтею 152 ЦПК України, в тому числі, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходять у нього або в інших осіб ч.1 п.1 вказаної статті.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволені позову. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України). Під іншими відомостями слід розуміти, оригінал документу (копія) про те, що обєкт відносно якого ставиться питання накладення арешту, належить саме цій особі (позивачу по справі), ідентифікаційний номер як стягувача (позивача), так і боржника (відповідача). Оскільки відсутність зазначених відомостей унеможливлює виконання ухвали суду про накладення арешту на майно та не відповідає вимогах Закону України «Про виконавче провадження».

Встановлено, що у поданій до суду заяві про забезпечення позову, позовній заяві, додатках до позову, заявник не зазначає та не надав, до судового засідання, вичерпної інформації щодо майна на яке просить накласти арешт та інше. І, відсутність зазначених відомостей у заяві позивача позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Згідно п.1.4. ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», заява про забезпечення позову оплачується судовим збором в розмірі, для юридичних осіб у розмірі 689,00грн.. В матеріалах справи мається платіжне доручення №50025855 від 11.1.2015р. на суму 609,00грн.. Отже, судовий збір є недоплаченим.

У відповідності до ч.8 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявникові.

При цьому, заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутись до суду.

За п.2 ч.1 ст.293 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду ч.2 ст.293 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 151-153, 293 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

заяву представника позивача про забезпечення позову по матеріалах цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором про фінансовий лізинг №00008643 від 24.09.2013 року повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3