Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.11.2016 Справа №607/8340/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді - Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Зарічної О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в серпні 2016 року пред`явив позов до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 , який на даний час проживає разом із ним. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя, між ними часто виникали непорозуміння, у зв`язку із чим сім`я фактично розпалась, вони припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Проти примирення заперечує, зазначає, що шлюб між ними триває лише формально, оскільки між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї суперечить його інтересам та інтересам дитини. При цьому, позивач просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним, оскільки на даний час син проживає разом із ним, він любить його, слідкує за станом здоров`я, піклується про нього та дбає про його фізичний та духовний розвиток, при цьому у нього ( ОСОБА_3 ) є постійна робота та стабільний дохід, у зв`язку із чим він спроможний забезпечити дитину всім необхідним, у квартирі, в якій він зареєстрований та проживає разом із сином створені всі умови для проживання дитини. З цих підстав просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі .

Від третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника за наявними матеріалами справи, зазначивши, що повністю підтримують висновок органу опіки та піклування.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі факти:

Сторони вступили у зареєстрований шлюб 01 серпня 2013 року, про що Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції зроблено актовий запис №1157.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , про що Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції зроблено актовий запис №1461.

Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя, між ними часто виникали непорозуміння, що спричинило те, що вони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо.

При цьому, позивач заперечує проти примирення, мотивуючи своє рішення тим, що подальше спільне життя та збереження сім`ї є суперечить його інтересам та інтересам дитини.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За вказаних обставин, суд вважає що сім`я сторін фактично розпалася, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги і шлюб носить формальний характер.

Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Щодо вимоги позивача про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним, суд зазначає наступне.

Як вбачається із Довідки №535 виданої 08 липня 2016 року житлово-експлуатаційною конторою №13 житлово-будівельних кооперативів, ОСОБА_1 дійсно зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат і займає житлову площу 28, 8 кв. м. Крім ОСОБА_1 у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_4 власник, 1969 року народження, ОСОБА_5 батько, 1966 року народження, ОСОБА_6 сестра, 1991 року народження, ОСОБА_3 син 2015 року народження.

Відповідно до характеристики №01 виданої 08 липня 2016 року Дочірнім підприємством 2 житлово-експлуатаційної контори-13 житлово-будівельних кооперативів, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 . За час проживання по вказаній адресі, скарг та нарікань на ОСОБА_6 від мешканців будинку не поступало.

Згідно службової характеристики виданої 07 липня 2016 року ТВО командира роти матеріального забезпечення С. В. Богомаз та затвердженої ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 В. В. Тарасовим, прапорщик ОСОБА_1 займає посаду начальника складу взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини пп НОМЕР_1 . За час проходження служби на посаді начальника складу прапорщик ОСОБА_6 зарекомендував себе з позитивної сторони. До виконання службових обов`язків відноситься відповідально. З боку офіцерського складу не потребує постійного контролю, користується авторитетом в колективі роти. Поставлені завдання виконує вчасно та в повному обсязі. В умовах кризової ситуації зосереджений, вміє знайти головний напрямок і прийняти правильне рішення. В складних обставинах зібраний, приймає обґрунтовані, найбільш доцільні рішення. Наполегливий та ініціативний в роботі, має високу працездатність, здатний до самокритичної оцінки своїх дій, займаній посаді відповідає.

Як вбачається із Висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при проведенні обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за даною адресою зареєстровані і проживають ОСОБА_5 дідусь дитини, ОСОБА_4 бабуся дитини, ОСОБА_6 батько дитини та малолітній ОСОБА_7 . Житло знаходиться на 5 поверсі п`ятиповерхового будинку з усіма комунальними зручностями, загальною площею 45, 3 кв. м. В кімнатах чисто, охайно, квартира облаштована необхідними меблями та предметами для проживання, виховання, проведення дозвілля малолітнього ОСОБА_8 . Дитина забезпечена одягом, взуттям відповідно до віку. Стосунки в сім`ї родинні, доброзичливі. Таким чином, орган опіки і піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №858 від 19 жовтня 2016 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Вимогами статті 161 Сімейного кодексу України встановлено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України№789-XII від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як установлено судом, позивач ОСОБА_6 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, створює належні умови для проживання, виховання, освіти та відпочинку сина, сприяє його культурному, соціальному та духовному розвитку, має самостійний стабільний дохід.

Враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що батько може створити малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належні умови для виховання та розвитку, враховуючи вік дитини, відповідальне ставлення ОСОБА_6 до виконання своїх батьківських обов`язків, а також беручи до уваги те, що матір дитини ОСОБА_2 визнає позов та не заперечує щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11 ч.1, 60, 210, 212, 213, 215, 222, 224 ЦПК України, ст. 110, 112, 161 Сімейного Кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 серпня 2013 року, про що зроблено актовий запис №1157 Відділу держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка