НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3576/16
№ 2/183/2087/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Дубовенко І.Г., при секретарі Драній В.О. розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:Новомосковська товарна біржа, ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:Новомосковська товарна біржа, ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння № 7 по вул. Шаповалова в м. Новомосковську Дніпропетровської області укладений 19 квітня 2008 року між ОСОБА_2, як покупцем та ОСОБА_1, як продавцем.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1, як покупцем та ОСОБА_2, як продавцем, посвідченого представником Новомосковської товарної біржі, позивач придбав у відповідача за 35619 гривень домоволодіння № 7 по вул. Шаповалова в м. Новомосковську Дніпропетровської області та зареєстровано у реєстрі за № 000002. Після укладення та підписання договору позивач, сплатив відповідачу суму грошей визначену договором купівлі-продажу, а відповідач, в свою чергу, передав позивачу всю документацію на домоволодіння. Через правову необізнаність договір не було посвідчено нотаріально. В даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тому позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

В судове засідання сторони не зявилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, т.я. позивач підтримує позов в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що дійсно між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу будинку, який в подальшому мали оформити нотаріально. На сьогоднішній день він не має а ні часу, а ні коштів оформити цей правочин. В задоволенні позову просить відмовити.

Представник Новомосковської товарної біржі в судове засідання не зявився, про причини неявки суд до відома не поставив.

В звязку з неявкою сторін та інших учасників процесу в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Судом по справі встановлено, що 19 квітня 2008 року, між ОСОБА_1, як покупцем та ОСОБА_2, як продавцем, укладено договір купівлі-продажу домоволодіння № 7 по вул. Шаповалова в м. Новомосковську Дніпропетровської області, зареєстрованого у реєстрі за № 000002. Вказаний договір було укладено та зареєстровано на Новомосковській біржі нерухомості. Згідно умов договору відповідач було передано обумовлену договором суму коштів.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ст.. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах… застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу жилого будинку укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Недодержання цих вимог тягне недійсність договору згідно ст. 215 ЦК України. Таким чином, має конкуренція норм права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Суд приходить до висновку, що під час укладання письмового договору купівлі-продажу від 19 квітня 2008 року сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, проте, дані вимоги не були виконані з вини відповідача.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, у тому числі є договори та інші правочини.

Згідно ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно положень ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В той же час, ст. 615 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Згідно п.п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 Цивільного кодексу України тощо. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт повного виконання спірного договору сторонами, факт неможливості оформлення угоди належним чином на сьогоднішній день, оскільки один з контрагентів ухиляється від нотаріального посвідчення договору, то суд вважає за можливе визнати вказаний договір дійсним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10, 57, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Новомосковська товарна біржа, ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння № 7 по вул. Шаповалова в м. Новомосковську Дніпропетровської області укладений 19 квітня 2008 року між ОСОБА_2, як покупцем та ОСОБА_1, як продавцем, який було зареєстровано на Новомосковській товарній біржі за реєстраційним № 000002.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г.Дубовенко