Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 428/612/15-ц
Провадження № 22ц/782/189/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді - Фарятьєва С.О.

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.

за участю секретаря Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирами, шляхом вселення, встановлення порядку користування житловими приміщеннями квартир,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, обґрунтовуючи його тим, що йому та ним на праві спільної сумісної власності належать трикімнатна квартира, розташована у АДРЕСА_1 та однокімнатна квартира у АДРЕСА_2.

Зазначені квартири були набуті ним та відповідачами у період його шлюбу з ОСОБА_3 У 2005 році шлюб між ним та ОСОБА_3 було розірвано, внаслідок чого особисті відносини між ним та відповідачами загострилися і вони почали чинити йому перешкоди у користуванні цими квартирами.

На теперішній час він (позивач) фактично позбавлений можливості користуватись і володіти своєю власністю, між ним та відповідачами виникають непорозумінні та сварки з приводу користування, утримання та збереження вищезазначеного майна.

Посилаючись на те, що такими діями відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні квартирами, позивач просив усунути перешкоди шляхом вселення його у вищевказані житлові приміщення та встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_4, виділивши йому в користування житлову кімнату, площею 18,0 кв. м., залишивши в загальному користуванні коридор - 10,3 кв. м., вбиральню - 0,8 кв. м., ванну кімнату - 1,8 кв. м., кухню - 7 кв. м., вбудовані шафи № № 5, 6 - 0,4 кв. м. Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_2, залишивши в загальному користуванні всі приміщення квартири, заборонити відповідачам чинити йому перешкоди у користуванні житлом в подальшому.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 01 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції від 30 червня 2015 року змінено та ухвалено по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовлено частково.

Усунуто перешкоди у здійсненні власником права користування майном шляхом вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_3 та вселення його у квартиру АДРЕСА_4.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, визначено у користування ОСОБА_2 кімнату №9 площею 12,1 кв. м., а у загальному користуванні залишено: коридор №1 площею 10,3 кв. м., вбиральню №2 - 0,8 кв. м., ванну кімнату №3 - 1,8 кв. м., кухню №4 - 7 кв. м., вбудовані шафи № № 5, 6 - 0,4 кв. м.

Жилі приміщення квартири АДРЕСА_3 залишено в загальному користуванні власників квартири.

В іншій частині позовних вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року рішення апеляційного суду Луганської області від 01 жовтня 2015 року скасовано і справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, оскільки вважає, що суд неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, неправильно їх оцінив, не застосував відповідні норми матеріального права, а також відступив від норм процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Заперечень на апеляційну скаргу до матеріалів справи не надійшло.

Відповідачка ОСОБА_2 про місце та час розгляду справи в апеляційному суді була повідомлена належним чином, у своїй письмовій заяві просила суд розглянути справу без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явились до суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

В силу ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

У відповідності із вимогами ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ст.ст.213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

Чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інше.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконано було не в повному обсязі.

Судом встановлено, що раніше позивач по справі ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, 23 червня 2005 року шлюб між ними було розірвано, що вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.12.1997 року квартира, розташована у АДРЕСА_5, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с.7).

Згідно технічного паспорту на вищезазначену квартиру складається вона з однієї кімнати житловою площею 18,80 кв. м., загальна площа квартири складає 33,30 кв. м. (а.с.8)

Відповідно до договору міни квартир від 25.11.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О., і зареєстрованого в реєстрі за № 6164, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 набули у власність квартиру розташовану у АДРЕСА_1 (а.с. 10), яка згідно технічного паспорту складається з 3-х житлових кімнат житловою площею 40,3 кв. м. і загальною площею 61,8 кв. м. (а.с. 11).

Згідно договору дарування від 03.05.2014 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького мівського нотаріального округу Луганської області Короткевич О.Г., і зареєстрованого в реєстрі за № 342, ОСОБА_2 безоплатно було подаровано квартиру НОМЕР_1, розташовану у будинку АДРЕСА_8 (а.с. 41).

Згідно з довідкою КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» №1628 від 05.05.2015 року ОСОБА_2 зареєстрований та проживає один у АДРЕСА_8 (а.с.43).

Скасовуючи рішення апеляційного суду Луганської області від 01 жовтня 2016 року, Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 27 січня 2016 року посилалась на те, що задовольняючи позов позивача частково та вселяючи його в квартиру за НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, апеляційний суд своє рішення не мотивував, не перевірив, якими доказами позивач обґрунтував свої доводи, не врахував заперечень відповідачів, які вказували на те, що жодних перешкод позивачеві вони не чинять.

Крім того, встановивши те, що спірна квартира складається з 3-х житлових кімнат площею 18,0, 10.2 і 12,1 кв. м., апеляційний суд не врахував, що порядок користування, який просить встановити позивач, не відповідає його частці на спірну квартиру ( приблизно 10,075 кв. м.), а тому не може встановлений судом, оскільки позивач просить виділити йому в користування житлову площу більшу, ніж площа, яка відповідає його частці у праві спільної сумісної власності на квартиру. Встановлення запропонованого позивачем порядку користування квартирою обмежить право користування відповідачів як власників ? частки квартири.

У відповідності із вимогами ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Тому судова колегія апеляційного суду, виконуючи вимоги вищевказаного закону, дійшла до наступного.

В силу ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності ізч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що перешкод для користування належними сторонам на праві спільної сумісної власності квартирами, розташованими за адресами: АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7, відповідачі не чинять.

В судовому засіданні в суді першої інстанції з пояснень позивача, зафіксованих за допомогою звукозаписувального технічного засобу, які було досліджено судовою колегією в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що він має вільний доступ до вищевказаних квартир, але користуватися ними не бажає, оскільки перешкодою для цього є його син, з яким у нього конфлікт, і який постійно знаходиться у трикімнатній квартирі по АДРЕСА_1, а у однокімнатній квартирі по АДРЕСА_2 його син зареєстрований. Інших причин для перешкод у користуванні, з боку відповідачів, зазначеними квартирами позивач суду першої інстанції не навів. Проте, в судовому засіданні апеляційного суду позивач стверджував, що відповідачі чинять йому перешкоди у здійсненні ним права власності вказаними квартирами та вселення в них, при цьому пояснити, з яких причин він змінив свої раніше надані ним, з цього приводу, в суді першої інстанції пояснення, він пояснити не зміг.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з боку відповідачів відсутні будь-які перешкоди у здійсненні позивачем свого права власності вказаними квартирами та вселення в них, в зв'язку з чим вимоги позивача про зобов'язання відповідачів усунути ці перешкоди та вселити його в ці квартири не підлягають задоволенню.

Рішення суду першої інстанції в цій частині відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а тому підстав для його зміни або скасування судова колегія не вбачає.

Разом з тим, рішення суду в частині відмови позивачу у встановленні порядку користування квартирою НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1, є поспішним.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Тому позивач має право вимагати у відповідачів встановлення порядку користування трикімнатною квартирою НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1

Судом встановлено, що зазначена квартира складається з трьох житлових кімнат площею 18,0, 10,2 і 12,1 кв. м., тому частина власності на кожну особу складає ? 10.075 кв. м.

При цьому кімната площею 10,2 кв. м. є ізольованою, а інші дві кімнати площею 18,0 і 12,1 кв. м. є суміжними, що вбачається з технічного паспорта на квартиру (а. а. с. 11-12).

Підстав для виділення йому в користування житлової кімнати №8 площею 18,0 кв. м. у вказаній трикімнатній квартирі позивач суду не навів.

За таких обставин судова колегія вважає, що у користування позивачу слід виділити кімнату №7 площею 10,2 кв. м., оскільки такий варіант найбільш враховує інтереси кожної з осіб, яким вищевказана квартира належить на праві спільної сумісної власност і забезпечує усім власникам рівні умови здійснення своїх прав стосовно цього майна, залишивши у загальному користуванні інші приміщення - коридор, вбиральню, ванну кімнату, кухню, вбудовані шафи, а житлові кімнати №№ 8 і 9, площею відповідно 18,0 кв. м. і 12,1 кв. м. залишити у спільному користуванні відповідачів.

Крім того, позивач по справі ОСОБА_2 має інше житло, тобто квартиру №1, розташовану у будинку АДРЕСА_8, про що зазначалось вище, а відповідач ОСОБА_4 тяжко хворіє, що підтверджується довідкою КП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Управління охорони здоров'я Сєвєродонецької міської ради (а. с. 116).

З огляду на вищенаведене рішення суду в частині встановлення порядку користування квартирою НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1 слід скасувати та ухвалити по справі у цій частині, у порядку ст. 309 ЦПК України, нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково.

Рішення суду в частині заборони відповідачам в майбутньому не чинити перешкоди в користуванні житлом відповідає вимогам закону оскільки такий спосіб захисту права не передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. ст, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 червня 2015 року змінити, скасувавши в частині відмови у встановлені порядку користуванняквартирою НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1 та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1 задовольнити частково.

Встановити порядок користування ОСОБА_2 квартирою НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1, визначивши йому у користування кімнату № 7 на технічному плані площею 10,2 кв.м., в загальному користуванні залишити: коридор №1, площею 10, 3 кв.м., вбиральню №2, площею 0,8 кв.м., ванну кімнату №3, площею 1,8 кв.м., кухню №4, площею 7,0 кв.м., вбудовані шафи №№5,6, площею 0,4 кв.м., а інші житлові кімнати залишити в спільному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

В іншій частині рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів після його проголошення.

Головуючий

Судді: