Справа № 359/4092/15-ц Головуючий у І інстанції Чирка С. С.
Провадження № 22-ц/780/158/16 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 26 31.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Матвієнко Ю.О.,

суддів Дмитрієвої Л.Д., Олійника В.І.,

при секретарі Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 01.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір кредитної лінії № ВКЛ - 2007828, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 464 985,00 грн. на строк з 01.11.2011 року до 31.10.2014 року зі сплатою 25,99% річних за користування грошовими коштами, а позичальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом.

01.11.2011 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, згідно якого предметом іпотеки є: садовий будинок, загальною площею 178,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, та земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок, загальною площею 0,0600 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, СТ «Острів», кадастровий номер НОМЕР_1.

Позичальник ОСОБА_3 умови кредитного договору належним чином не виконувала, в зв»язку з чим за договором утворилась заборгованість, розмір якої станом на 25.03.2015 року становить 1 165 676,15 грн., з яких: заборгованість за кредитом поточна становить 412 473,84 грн.; заборгованість за кредитом прострочена - 42 564,62 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 456 488,27 грн.; заборгованість за відсотками за період з 01.03.2015 року по 25.03.2015 року - 8 100,31 грн.; заборгованість за відсотками простроченими - 19 226,48 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 224 955,66 грн.; 3% річних від суми простроченого кредиту - 1 250,65 грн.; 3% річних від суми прострочених відсотків - 616,32 грн.

Оскільки позичальник ухиляється від виконання зобов'язань за кредитним договором,позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ВКЛ - 2007828 від 01.11.2011 року в розмірі 1 165 676,15 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 01.11.2011 року, а саме: садовий будинок, загальною площею 178,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок, загальною площею 0,0600 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, СТ «Острів», кадастровий номер НОМЕР_1, шляхом визнання права власності на нього за позивачем.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.11.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір кредитної лінії № ВКЛ - 2007828 (а.с.5-12), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 464 985,00 грн. зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 25,99 % річних на строк з 01.11.2011 року до 31.10.2014 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором, іпотекодавець ОСОБА_2 за договором іпотеки від 01.11.2011 року (а.с.19-25) передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: садовий будинок, загальною площею 178,3 кв.м., що складається з садового будинку, плавального басейну, огорожі, ями вигрібної, колонки питної, розташований за адресою: АДРЕСА_1 що належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва на право власності на нерухоме майно № 1083, виданого 30 травня 2005 року Вишеньківською сільською Радою на підставі рішення виконкому № 19 від 27.01.2005 року, та земельну ділянку, на якій розташований вищевказаний будинок, загальною площею 0,0600 га, з цільовим призначенням для садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, СТ «Острів», кадастровий номер НОМЕР_1 та належить Іпотекодавцю на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, зареєстрованого 01 грудня 2003 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1034.

Відповідно до п.2.5 Кредитного договору, у випадку вимоги Кредитора достроково повернути кредитні ресурси, сплатити проценти, Позичальник зобов'язаний здійснити повне погашення заборгованості за цим договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси, сплатити всі проценти, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання вимоги Кредитора. Кредитор може повідомляти Позичальника телеграфом, шляхом відправки рекомендованих листів з повідомленням або шляхом доставки Позичальнику за вказаною адресою.

Відповідно до п.8.2. Кредитного договору, у випадку невиконання Позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим Договором, та/або умов Іпотечного договору/Договору застави, зазначених в п. 1.4. цього Договору, та/або у випадку порушення Позичальником строків платежів, встановлених п. п. 1.1., 1.3. та 3.3. цього Договору, Кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а Позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому п.п. 8.3., 8.4. цього Договору.

Відповідно до п.8.3. Кредитного договору вимога про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, направляється Позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту її надіслання Кредитором за адресою Позичальника, зазначеною в реквізитах цього Договору або адресою, повідомленою Позичальником відповідно до п. 5.7. цього Договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Кредитору відділенням зв'язку при відправленні Позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення.

Відповідно до п.8.4. Кредитного договору у випадку невиконання Позичальником зазначеної у п. 8.3. цього Договору письмової вимоги Кредитора про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним у строк, визначений п. 8.3. Договору, Кредитор має право звернути стягнення на Предмет іпотеки/застави будь-яким способом за власним вибором Кредитора, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору іпотеки/застави чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором та/або пред'явити позов у відношенні Позичальника та задовольнити свої вимоги, що випливають з цього Договору, з будь-якого майна Позичальника.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з порушення позивачем встановленого законом порядку досудового вирішення питання погашення заборгованості, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст.ст. 12, 33, 39, 40 вказаного Закону.

Висновки суду про недотримання позивачем вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» не являються підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідно до п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано висновків Конституційного суду України, викладених в рішенні від 09.07.2002 року за № 15-рп/2002, в яких зазначено, що відповідно до статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України, норми якої мають пряму дію та найвищу юридичну силу, гарантується. Частина четверта статті 13 Конституції України встановлює обов'язок держави забезпечити захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, в тому числі у судовому порядку. До таких суб'єктів належать, зокрема, юридичні особи та інші суб'єкти господарських відносин. Тобто можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору.

Обов'язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб'єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту, держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Право на судовий захист не позбавляє суб'єктів правовідносин можливості досудового врегулювання спорів. Це може бути передбачено цивільно-правовим договором, коли суб'єкти правовідносин добровільно обирають засіб захисту їхніх прав. Досудове врегулювання спору може мати місце також за волевиявленням кожного з учасників правовідносин і за відсутності у договорі застереження щодо такого врегулювання спору.

Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Таким чином, враховуючи доведеність в судовому засіданні факту невиконання позичальником ОСОБА_3 основного зобов»язання за кредитним договором, наслідком чого стало утворення заборгованості за ним, вимоги ПАТ «Дельта Банк», як іпотекодержателя, про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами і відповідачем спростований не був.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для подальшої реалізації.

Враховуючи обставини справи та на підставі вищенаведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду про відмову в позові - скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову та звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений позивачем в позовній заяві, за початковою ціною, визначеною у звіті про оцінку майна від 10.03.2016 року, наданому представником банку на вимогу суду апеляційної інстанції.

Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним по справі судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2015 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» в розмірі 1 165 676 грн. 15 коп., яка складається з 412 473 грн. 84 коп. поточної заборгованості по кредиту; 42 564 грн. 62 коп. простроченої заборгованості за кредитом; 456 488 грн. 27 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 8 100 грн. 31 коп. заборгованості за відсотками з 01.03.2015 року по 25.03.2015 року; 19 226 грн. 48 коп. заборгованості за простроченими відсотками; 224 955 грн. 66 коп. пені за несвоєчасне повернення відсотків; 1 250 грн. 65 коп. трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 616 грн. 32 коп. трьох процентів річних від суми прострочених відсотків, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: садовий будинок, загальною площею 178,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки, садове товариство «Острів», буд. 10, який належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно № 1083 від 30 травня 2005 року, виданого Вишеньківською сільською радою на підставі рішення виконкому № 19 від 27 січня 2005 року, початковою вартістю 1 424 316 грн., та на земельну ділянку загальною площею 0,06 га, цільове призначення садівництво, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, зареєстрованого 01 грудня 2003 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 1034, початковою вартістю 236 849 грн. шляхом визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 4019 грн. 40 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :