Провадження № 2/537/165/2016
Справа № 537/5037/15-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.03.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Мурашової Н.В., за участі секретаря Шаповал М.С. в залі суду в м. Кременчук, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться в м. Кременчук по вулиці Ленінградській №36/7.
В обґрунтування позовної заяви зазначила, що ОСОБА_1 належить житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться в м. Кременчук по вулиці Ленінградській №36/7, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16.11.2000 року державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 В зазначеному будинку зареєстровані її колишня невістка ОСОБА_2, за позовом якої розірвано шлюб з її сином ОСОБА_4, що підтверджено рішенням суду від 26.06.2015 року. ОСОБА_2 з травня 2015 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з тим в добровільному порядку не знялася з реєстрації місця проживання. Таким чином відповідно до ст. 71, 72 ЖК УРСР, ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням, що належить позивачу ОСОБА_1
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов, просила суд його задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином з дотриманням вимог ст. 74 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 належить житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться в м. Кременчук по вулиці Ленінградській №36/7, що складається в цілому з будинку під літ. А,а загальною житловою площею 32,6 м2, літньої кухні Б, погреба бп, вбиральні В, колодязя К, огорожі №І, розташованих на земельній ділянці державного фонду розміром 602 кв.м. Цей факт підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 16.11.2000 року державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_3
В будинку №36/7 по вулиці Ленінградській в м. Кременчук Полтавської області, зареєстрована ОСОБА_5 невістка позивача, ОСОБА_4 син позивача, що підтверджено довідкою ТОВ "Добробит" від 01.12.2015 року, адресною довідкою УДМС в Полтавській області.
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 26.06.2015 року, що набрало законної сили 07.07.2015 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. Судом встановлено, що з травня 2015 року подружжя шлюбних відносин не підтримує, спільного господарства не ведуть, проживають окремо.

Актом про не проживання, складеним 01.12.2015 року ТОВ «Добробит», зі слів сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджено, що ОСОБА_5 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 з травня 2015 року і по теперішній час.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили, що ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 більше шести місяців, приблизно з весни 2015 року.

При вирішенні справи суд керуються такими вимогами закону.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вимогами частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

В статті 71 ЖК України, встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не проживає більше шести місяців без поважних причин в будинку 36/7 по вулиці Ленінградській в м. Кременчук Полтавської області.

Зважаючи на викладене, з врахуванням ст.71,72 ЖК України, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 втрачено право на користування зазначеним житловим приміщенням.

А тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає повному задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею і документально підтверджені судові витрати на судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 226 Цивільно-процесуального України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком №36/7 по вулиці Ленінградській в м. Кременчук Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн. 00 коп.

Відповідачем може бути подана заява до суду першої інстанції про перегляд заочного рішення на протязі 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчуа Полтавської області ОСОБА_10