Справа № 352/390/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2316/2016
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Ковалюка Я.Ю., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про зняття заборони з нерухомого майна з апеляційною скаргою керівника Тисменицької місцевої прокуратури на рішення Тисменицького районного суду від 12 серпня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з даним позовом до суду та після його уточнення просив зняти заборону на відчуження земельної ділянки площею 0,2923 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Калуське шосе, 5 у селі Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що є власником зазначеної земельної ділянки. Однак 14.10.2011 року Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою зареєстровано заборону на відчуження земельної ділянки на підставі заяви слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області.

Позивач вважає, що накладеною забороною на відчуження порушено його право власності на земельну ділянку та відсутні підстави для заборони відчуження ділянки.

Рішенням Тисменицького районного суду від 12 серпня 2016 року позов задоволено.

На дане рішення керівник Тисменицької місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу, просить його скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт у скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та без врахування фактичних обставин справи.

Суд першої інстанції не врахував, що земельна ділянка площею 0,2923 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Калуське шосе, 5 у селі Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області визнана речовим доказом у кримінальній справі у звязку з чим і накладено заборону на відчуження. Вважає, що питання про речові докази у кримінальній справі не повинно вирішуватись у цивільній справі, тому вирішивши даний спір суд фактично позбавив можливості дослідити докази при розгляді кримінального провадження. Судом не досліджено статус позивача у кримінальній справі, а висновок, що він не є стороною кримінального провадження є помилковим. Суд приймаючи рішення повинен був залучити прокурора в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Вислухавши доповідача, представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, представника позивача, який вимоги скарги заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, позивач як власник земельної ділянки не є учасником кримінального провадження, арешт даного майна під час проведення досудового слідства не накладався, тому заборона відчуження обєкта нерухомого майна порушує його право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2923 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Калуське шосе, 5 у селі Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, яка придбана ним на підставі договору купівлі-продажу від 03 березня 2010 року.

14.10.2011 року Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою зареєстровано заборону на відчуження даної земельної ділянки на підставі заяви слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області від 11.10. 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд першої інстанції правильно встановив, що вимоги позивача ґрунтуються на зверненні за захистом його права власності, тому позов підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі. Саме до цього зводяться розяснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п.4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року №5.

Представник апелянта підтвердив у судовому засіданні, що арешт на земельну ділянку позивача у кримінальній справі не накладався, він не є учасником кримінального провадження, а виступав як свідок.

Тому, суд першої інстанції правильно вважав, що порушене право власності позивача на земельну ділянку підлягає захисту.

На час розгляду справи у суду першої інстанції не було підстав вважати, що рішення може вплинути на права та обовязки Тисменицької місцевої прокуратури, тому посилання апелянта на те, що суд порушив норми процесуального права не залучивши прокурора в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору є необгрунтованими.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу керівника Тисменицької місцевої прокуратури відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від 12 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Я.Ю. Ковалюк

ОСОБА_5