У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Кадєтової О.В.,
Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа - відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому, про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 до Страхової компанії «Глобус» VIG (далі - СК «Глобус»), ОСОБА_8, третя особа - відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27 травня 2014 року о 21 год. 15 хв. на нерегульованому перехресті вулиць Київської, Данили Галицького та вул. Костромської у м. Рівне відповідач ОСОБА_8, керуючи автомобілем NissanMaxima, державний номерний знак НОМЕР_1 допустив наїзд на велосипедистку, а саме його неповнолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його доньці ОСОБА_7 завдано тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, а саме політравми, травматичний шок ІІ ступеня, важка хребтово-спинномозкова травма, відкритий уламковий перелом правої стегнової кістки в середині зі зміщенням, забійна рана правого колінного суглоба, забійна рана правого колінного суглобу, забій органів грудної клітини з переломами ребер, двобічний гемопневмоторакс, перелом верхньої щелепи із втратою зубів 21/123, забійна рана альвеолярного паростка верхньої щелепи справа, забійна рана нижньої губи справа, перелом перегородки носа, забої та осадження обличчя. ОСОБА_7 з моменту отримання ушкоджень постійно знаходиться на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що підтверджується медичною документацією. Внаслідок отриманих травм дитина залишилась інвалідом І(А) групи. Позивач зазначав, що на лікування доньки було загалом витрачено 212 429,29 грн. Водночас, обґрунтовуючи моральні страждання доньки позивач вказував, що остання виграла поїздку на мовні курси до Німеччини з 27 серпня 2014 року, проте не змогла нею скористатись, адже вимушена пересуватись в інвалідному візку (паралізоване тіло нижче грудей), потребує постійного стороннього догляду. Донька не може продовжувати навчання та здобувати освіту. Вона позбавлена спілкування з друзями у зв'язку з отриманими травмами. Весь час ОСОБА_7 відчуває себе пригніченою та самотньою, страждає через понівечену зовнішність та незворотні проблеми із здоров'ям, втратила сенс життя та майже не посміхається. Розмір моральної шкоди оцінив в сумі 789 264 грн. Позивач просив зобов'язати відповідачів відшкодувати майнову та моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я ОСОБА_7 джерелом підвищеної небезпеки; стягнути з відповідача СК «Глобус» на його користь в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 шкоду, пов'язану з лікуванням в розмірі 100 тис. грн та моральну шкоду, пов'язану з каліцтвом в розмірі 5 тис. грн; стягнути з відповідача ОСОБА_8 на його користь в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 шкоду, пов'язану з лікуванням в розмірі 112 429,29 грн та відшкодувати моральну шкоду, пов'язану з каліцтвом ОСОБА_7 в розмірі 784 264 грн. Під час розгляду справи, 02 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з заявою про залишення без розгляду позовних вимог в частині зобов'язання відповідача СК «Глобус» відшкодувати майнову та моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я ОСОБА_7 джерелом підвищеної небезпеки; стягнення з відповідача СК «Глобус» на його користь в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 шкоди, пов'язаної з лікуванням в розмірі 100 тис. грн та відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з каліцтвом в розмірі 5 тис. грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2015 року позов ОСОБА_6, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 до СК «Глобус» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки залишено без розгляду.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 жовтня 2015 року позов ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 80 797,81 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 тис. грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових втрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування відповідачем ОСОБА_8 майнової та немайнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд виходив з того, що спричинену неповнолітній ОСОБА_7 дорожньо-транспортною пригодою шкоду повинен відшкодувати страховик у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування, оскільки факт завдання відповідачем шкоди позивачеві є страховим випадком та відповідає встановленим договором межам такого відшкодування.

Проте повністю погодитись в такими висновками апеляційного суду не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 27 травня 2014 року о 21 год. 15 хв. на нерегульованому перехресті вулиць Київської, Данила Галицького і Костромської у м. Рівне, ОСОБА_8, керуючи автомобілем Nissan Maxima, державний номерний знак НОМЕР_1 допустив наїзд на велосипедистку, а саме на неповнолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому від 11 грудня 2014 року, ОСОБА_6 перебуває на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда до 18 років на доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та надбавку на догляд за нею ( а.с. 8).

Згідно з перевідним епікризом, виданим КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня», неповнолітня ОСОБА_7 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 27 травня 2014 року до 28 травня 2014 року з діагнозом: політравма, травматичний шок ІІ ступеня, забій ОГК, ускладнена спінальна травма, перелом TH5-TH7 хребців клінічно, забій спинного мозку важкого ступеня, Франке А, відкритий перелом правої стегнової кістки зі зміщенням, забійна рана правого колінного суглоба. Для подальшого лікування дитина переведена до відділення нейрохірургії Рівненської міської лікарні (а.с. 9). В подальшому неповнолітня ОСОБА_7 неодноразово перебувала у лікарнях з приводу отриманих травм.

Постановою слідчого СВ Рівненського РВ УМВС України у рівненській області від 31 серпня 2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000226 від 27 травня 2014 року за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, закрито за відсутністю в діях ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 161-164).

Відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6652529 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 за договором застрахована СК «Глобус». Забезпечений транспортний засіб Nissan Maxima QX, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.15).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи.

У пункті 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова), надано роз'яснення, відповідно до яких, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, належним чином не встановив в повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, зокрема, дійшовши висновку про те, що відшкодування шкоди позивачеві повинно відбуватись за рахунок страховика, залишив поза увагою, що неповнолітня ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження внаслідок наїзду на неї автомобіля під керуванням відповідача ОСОБА_8, що сторонами не заперечується.

При новому розгляді апеляційному суду слід врахувати правову позицію, викладену у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року № 6-2808цс15, відповідно до якої право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Разом з цим, зазначаючи про те, що позивачем, в порядку вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виплати страховиком страхового відшкодування в розмірі 80 тис. грн, з якими саме витратами та на підставі яких наданих ним на їх підтвердження доказів, погодився останній, визначаючи розмір страхового відшкодування у сумі 80 тис. грн. (ліміт відповідальності якого встановлено у 100 тис. грн.), апеляційний суд залишив поза увагою, що позивачем окремо було заявлено позовні вимоги до відповідача ОСОБА_8 про стягнення на його користь в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 шкоду, пов'язану з лікуванням в розмірі 112 429,29 грн та відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з каліцтвом ОСОБА_7 в розмірі 784 264 грн, незалежно від позовних вимог заявлених окремо до страховика.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанцій не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова