Апеляційний суд Житомирської області
Справа №611/2706/12 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р.О.
Категорія 47 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ганжи О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області до Коростишівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, третя особа Квітнева сільська рада Коростишівського району про визнання недійсними державних актів, зобовязання повернути земельні ділянки, знесення самочинно збудованих споруд, за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8 до Житомирської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області, Коростишівської районної державної адміністрації, третя особа Квітнева сільська рада Коростишівського району про визнання права власності, за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року перший заступник прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, Головного управління Держкомзему у Житомирській області звернувся до суду з позовом до відповідачів, третя особа Квітнева сільська рада Коростишівського району про визнання недійсними державних актів, зобовязання повернути земельні ділянки, знесення самочинно збудованих споруд. В обґрунтування позову зазначав, що 07 та 12 квітня 2009 року головою Коростишівської районної державної адміністрації ОСОБА_18 та начальником управління Держкомзему у Коростишівському районі ОСОБА_19, з порушенням порядку визначеного ст. 118 Земельного кодексу України, було підписано державні акти про право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначенням ОСОБА_9, ОСОБА_17, ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_4, ОСОБА_15, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_8 31 травня 2011 року прокуратурою Житомирської області порушено кримінальну справу за фактом зловживання владою стосовно службових осіб Коростишівської районної державної адміністрації за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України. Крім того, проведеною Держземінспекцією відповідною перевіркою встановлено факт нецільового використання земельних ділянок ОСОБА_20 та ОСОБА_10, а саме, останніми на наданих спірних земельних ділянках проведено самочинне будівництво капітальних споруд - житлових будинків. У зв'язку з чисельним порушенням відповідачами у справі чинного законодавства України, спірні земельні ділянки незаконно вибули із володіння Держави та використовуються не за призначенням, тому просив визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЗ за номерами: № 431450, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_9, № 432251, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_17, № 432252, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_6, № 432253, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_16, № 432254, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_4, № 432255,виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_15, № 432256, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_5, № 432257, виданий 07 квітня 2009 року ОСОБА_2, № 432258, виданий 07 квітня 2009 року ОСОБА_3, № 432259, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_12, № 432260, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_7, № 432262, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_11, № 432261, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_14, № 432263, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_10, № 432264, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_13, № 432265, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_1, № 432266, виданий 12 березня 2009 року ОСОБА_8, по 2 га кожному для ведення окремого сільськогосподарського господарства із земель запасу Квітневої сільської ради Коростишівського району; зобовязати ОСОБА_10 та ОСОБА_8 привести земельні ділянки у попередній стан, шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд; зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_17, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_13, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9, повернути спірні земельні ділянки до земель запасу Квітневої сільської ради Коростишівського району. Під час розгляду справи Головне управління Держкомзему у Житомирській області замінено на Державну інспекцію сільського господарства в Житомирській області.

ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8 звернулися до суду із зустрічними позовними заявами, в яких просили визнати за ними право власності на спірні земельні ділянки розташовані на території Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні первісного позову першого заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області. Відмовлено в задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8

В апеляційній скарзі заступника прокурора Житомирської області, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухваленим з порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги прокурора.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність рішення про затвердження проекту землеустрою, на яке посилається прокурор як на підставу свого позову щодо визнання державних актів недійсними, в даному випадку є формальною підставою, оскільки відповідачі фактично набули право власності на спірні земельні ділянки, останнім видані державні акти, які посвідчують таке право та позивачем не надано пояснень та доказів щодо того, в чому саме полягає порушення прав та інтересів держави чи суспільних інтересів. Крім того, Коростишівською РДА в даному випадку було допущено помилку, яка мала бути виправлена державою вчасно. Органом виконавчої влади Коростишівською РДА не приймалось рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність відповідачам (ч.10 ст. 118 ЗК України), що також підтверджує наявність права відповідачів на отримання у власність вищевказаних земельних ділянок.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до п. 12 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) у межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, розпорядженням голови Коростишівської районної державної адміністрації ОСОБА_18 від 09 квітня 2008 року за № 207 «Про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки для ведення ОСГ» надано дозвіл ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_17, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_13, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9 на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею по 2 га кожному для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Квітневої сільської ради Коростишівського району. Спірні земельні ділянки знаходяться за межами с.Квітневе Коростишівського району і відповідно на час видачі державних актів розпоряджалася такими землями Коростишівська РДА.

На підставі вказаного розпорядження, товариством з обмеженою відповідальністю «Поліський край» розроблено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок зазначеним вище особам.

07 квітня 2009 року та 12 квітня 2009 року головою Коростишівської районної державної адміністрації ОСОБА_18 та начальником управління Держкомзему в Коростишівському районі ОСОБА_19 підписано державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЗ з номерами: № 431450 (ОСОБА_9В.), № 432251 (ОСОБА_17І.), № 432253 (ОСОБА_6В.), № 432253 (ОСОБА_16С.), № 432254 (ОСОБА_4О.), № 432256 (ОСОБА_15О.), № 432256 (ОСОБА_5К.), № 432257 (ОСОБА_2С.), № 432258 (ОСОБА_3Ю.), № 432259 (ОСОБА_12О.), № 432260 (ОСОБА_7А.), № 432262 (ОСОБА_11В.), № 432261 (ОСОБА_14Ю.), № 432263 (ОСОБА_10О.), № 432264 (ОСОБА_13І.), № 432265 (ОСОБА_1М.), № 432266 (ОСОБА_8Е.).

Підставою для набуття даними громадянами права власності на земельні ділянки у зазначених актах вказано розпорядження голови Коростишівської районної державної адміністрації від 09 квітня 2008 року за № 207 (Про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки для ведення ОСГ).

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - дев'ятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, державний акт на право власності на землю видається на підставі рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Разом з тим, встановлено, що відповідачам видані державні акти на право власності на спірні земельні ділянки без розпорядження уповноваженого державного органу про затвердження проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок та передачу їх у власність. Такі обставини підтверджуються відповіддю Коростишівської районної державної адміністрації за №02-18/1173 від 10.05.2011 року.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав та посвідчуються, зокрема державним актом (ст.ст.125, 126 ЗК України).

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України,статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

З огляду на зазначене, захист права власності на земельні ділянки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України можливий шляхом припинення правовідношення права власності відповідачів визнанням недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки.

Даний висновок узгоджується з постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року, справа №6-46цс14.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.ст. 3, 7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» одною з засад діяльності місцевих державних адміністрацій є верховенство права та законності. Місцеві державні адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня, а районні державні адміністрації в Автономній Республіці Крим - також рішеннями та постановами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону.

За таких обставин набуття відповідачами права власності на підставі вищевказаних державних актів від 12 березня 2009 року та від 07 квітня 2009 року на земельні ділянки, розташовані на території Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області не відповідає приписам ст.ст. 116, 118 ЗК України, у зв'язку з чим є недійсними державні акти, видані на їх ім'я, а земельні ділянки підлягають поверненню до земель запасу Квітневої сільської ради Коростишівського району.

Щодо посилань відповідачки ОСОБА_7 на те, що держава не може втручатися у право власності громадян, яке гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Зазначені правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року, справа №6-2510цс15.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року).

Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Звертаючись до суду прокурор, зазначав, що відповідачі набули право власності на земельні ділянки незаконно, оскільки розпорядження, якими б затверджувалися проекти земелеустрою, щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Квітневої сільської ради та передачу їх у власність Коростишівською районною державною адміністрацією не приймалися.

Таким чином, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з комунальної власності у приватну та повернення у власність територіальної громади землі, яка вибула з її власності незаконно.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

З врахуванням характеру спірних правовідносин, обставин у справі, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідачів критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Як роз'яснено у п.5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог ст. 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяється на категорії, в т.ч. на землі сільськогосподарського призначення, землі житлової та громадської забудови.

Зміна цільового призначення земель провадиться органами

виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або наданняу користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (ч.2 ст.20 ЗК України на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст.1 Закону України „Про землеустрій цільове призначення земельної ділянки це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Матеріалів перевірки Держземінспекції № 39/0/75 від 06.06.2011 року, № 39/0/74 від 06.06.2011 року виявлено та встановлено факт нецільового використання земельних ділянок ОСОБА_10 та ОСОБА_8, а саме, останніми на вказаних земельних ділянках побудовані капітальні споруди -житлові будинки.

Проведеною перевіркою інспекцією ДАБК у Житомирській області встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 проводяться роботи по будівництву житлових будинків на землях приватної власності для ведення особистого селянського господарства за межами с. Квітневе Коростишівського району без погодженого та розробленого проекту та без дозволу органів ДАБК.

За результатами вказаної перевірки ОСОБА_10 та ОСОБА_8 було видано приписи щодо усунення виявлених порушень. Вимоги даного припису від 04.10.2010 року ОСОБА_10 та ОСОБА_8 не виконані. Постановою від 05.04.2011 року ОСОБА_10 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.188-5 КпАП України та постановою від 05.04.2011 року притягнуто ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст.188-5 КпАП України.

Оскільки відповідачами ОСОБА_10 та ОСОБА_8Е проведено будівництво без погоджених та розроблених проектів і без відповідних дозволів, крім того, з недотриманням цільового використання землі (для ведення особистого селянського господарства) на якій побудовано споруди, без зміни її цільового призначення, а тому земельні ділянки, які перебувають у їх власності підлягають приведенню у попередній стан, шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову першого заступника прокурора Житомирської області підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Судове рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8 ніким не оскаржується, тому на предмет законності та обґрунтованості судом апеляційної інстанції не перевіряється.

З врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь прокуратури Житомирської області стягується судовий збір в розмірі 4 864 грн. 17 коп. в рівних частках, з кожного по 286 грн. 97 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області задовольнити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову першого заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовом першого заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432265 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0012.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432257 від 07 квітня 2009 року, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0025.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432258 від 07 квітня 2009 року, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0028.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432254 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0019.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432252 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0018.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432262 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_11 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0023.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432256 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0024.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432260 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0022.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432266 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0014.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 431450 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0013.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432263 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0020.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432264 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_13 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0026.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432261 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_14 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0017.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432255 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_15 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0016.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432253 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_16 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0021.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432251 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_17 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0027.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 432259 від 12 березня 2009 року, виданий ОСОБА_12 на земельну ділянку площею 2 000 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :10:000:0015.

Зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 повернути вказані земельні ділянки до земель запасу Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області.

Зобов'язати ОСОБА_8 провести земельну ділянку у попередній стан, шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд.

Зобов'язати ОСОБА_10, провести земельну ділянку у попередній стан, шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 на користь прокуратури Житомирської області по 286 грн. 17 коп. судових витрат з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді