РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №521/14627/15-ц

провадження №2/521/5765/16

«16» лютого 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто Франко» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромсервіс», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ АБ «Порто франко» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_3 звернулось до суду з позовом про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромсервіс», ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №1388/1-05 від 17.10.2005 року в сумі 2 007 825, 53 доларів США, що складається з загальної заборгованості за кредитом 597 903, 03 доларів США, загальної заборгованості за відсотками 142 844, 25 доларів США та пені за виникнення простроченої заборгованості за період з 01.07.14 по 26.08.2015 1 267 078, 25 доларів США.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що 17 жовтня 2005 року року між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитним договір №1388/1-05, відповідно до якого, відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 600 000 (шістсот тисяч) доларів США з 17 жовтня 2005 року по 16 жовтня 2008 року з платою за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних.

За період дії кредитного договору між сторонами було укладено 15 додаткових угод до нього.

17 жовтня 2005 між банком та ВАТ «Агропромсервіс» був укладений договір поруки №17-10-05/5, відповідно до якого поручитель зобовязався відповідати у повному обсязі за виконання зобовязань за кредитним договором, при цьому в подальшому до зазначеного договору вносились зміни.

Також 17 жовтня 2005 між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №17-10-05/5.1, відповідно до якого поручитель зобовязався відповідати у повному обсязі за виконання зобовязань за кредитним договором.

У звязку з невиконанням боржником ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором №1388/1-05 позивач просив стягнути солідарно з поручителів вищевказану суму заборгованості з урахуванням пені.

Представник позивача ПАТ АБ «Порто франко» предявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував із підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, та зафіксованих технічними засобами судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідачів, вважає, що заявлені позовні вимоги ПАТ АБ «Порто франко» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2005 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитним договір №1388/1-05, відповідно до пункту 1.1. якого банком надавалась відзивна кредитна лінія на поточні витрати в розмірі 600 000,00 (шістсот тисяч) доларів США з 17 жовтня 2005 року по 16 жовтня 2008 року з платою за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних.

Додатковою угодою № 1 від 01.02.2006 року до кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 року було змінено порядок сплати процентів.

Додатковою угодою № 2 від 27.08.2008 року до кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 року був збільшений розмір відсоткової ставки за користування кредитом з 12 до 13% річних.

Додатковою угодою №3 від 16.10.2008 р. до кредитного договору було подовжено строк виконання зобов'язання за кредитним договором до 16 січня 2009 року та підвищена процентна ставка до 14.5% річних.

Додатковою угодою №4 від 10.12.2008 р. до кредитного договору сторони домовилися перенести строк виплати нарахованих відсотків за листопад та грудень 2008 року на 16 січня 2009 року, тобто дату повного розрахування по кредитному договору.

16.01.2009 року була укладена додаткова угода №5 до кредитного договору, відповідно до якої строк користування кредитними коштами був продовжений до 14 січня 2011 року.

Додатковою угодою №6 від 14 січня 2011 року до кредитного договору вносились зміни до п.1.1 кредитного договору, проте розмір відсоткової ставки не переглядався і залишився на період з 16.10.2008р. по 14.07.2011р. - 14,5% річних. Змінами були відображені усі раніше прийняті доповнення до кредитного договору.

Додатковою угодою №7 від 08 липня 2011 року було подовжено строк виконання зобов'язання за кредитним договором до 14 жовтня 2011 року, вносились зміни щодо порядку нарахування процентів та затверджувалось доповнення до кредитного договору про сукупну вартість кредиту.

Додатковою угодою №8 від 14 жовтня 2011 року було подовжено строк виконання зобов'язання за кредитним договором до 14 грудня 2011 року, також вносились зміни щодо порядку нарахування процентів та затверджувалось нове доповнення до кредитного договору про сукупну вартість кредиту.

Додатковою угодою №9 від 14.12.2011 року до кредитного договору строк користування кредитними коштами продовжений до 14 березня 2012 року.

В подальшому, була укладена додаткова угода №10 від 14 березня 2012 року, якою кінцевий строк виплат по кредиту переносився на 14 березня 2013 року та встановлювалась пеня в розмірі 0.5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Додатковою угодою №11 від 10.10.2012 року було перенесено строки виплати щомісячних платежів по кредитному договору по 25-те число кожного місяця.

Додатковою угодою №12 від 14.03.2013 року подовжено строк виконання зобов'язання за кредитним договором до 22 березня 2013 року

Додатковою угодою № 13 від 22.03.2013 року строк користування кредитними коштами продовжений до 20 вересня 2013 року.

Додатковою угодою №14 від 18 липня 2013 року вносились зміни щодо порядку сплати процентів та затверджувалось нове доповнення до кредитного договору про сукупну вартість кредиту, а додатковою угодою №15 від 20.09.2013р. згідно до п.1 строк користування кредитними коштами продовжений до 19.03.2014 р.

Також судом встановлено, що 17 жовтня 2005 року між позивачем та Товариством з додатковою ввідповідальністю «Агропромсервіс» було укладено договір поруки №17-10-05/5, відповідно до пункту 1.1. якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором №1388/1-05 від 17.10.2005 р. у сумі 600 000, 00 доларів США зі сплатою 12,0% річних. Строк виконання зобовязання за кредитним договором до 16 жовтня 2008 року.

Додатковою угодою №1 від 10 грудня 2008 року у п.1 позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 14.01.2011 року, а також збільшення процентної ставки до 14,5% річних. Також у п.2 сторони передбачили порядок договірного списання грошових коштів з рахунків поручителя у разі невиконання зобовязань боржником, пунктом 3 було виключено пункт договору поруки щодо припинення його у разі не предявлення позову до поручителя на протязі 6-ти місяців з моменту настання строку виконання зобовязань. Пунктом 4 сторони доповнили договір поруки п.6.1. можливістю банку подання позову за його місцезнаходженням.

Додатковою угодою №2 від 16 січня 2009 року сторони повторили зміст Додаткової угоди №1 від 10 грудня 2008 року;

Додатковою угодою №5 від 14 січня 2011 року позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 14.07.2011 року.

Додатковою угодою №6 від 08 липня 2011 року позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 14.10.2011 року.

Додатковою угодою №7 від 14 жовтня 2011 року позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 14.12.2011 року.

Додатковою угодою №8 від 14 грудня 2011 року позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 14.03.2012 року.

Додатковою угодою №9 від 14 березня 2012 року позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 14.03.2013 року.

Додатковою угодою №10 від 14 березня 2013 року позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 22.03.2013 року.

Додатковою угодою №11 від 22 березня 2013 року позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 20.09.2013 року.

Додатковою угодою №12 від 20 вересня 2013 року позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 18.03.2014 року.

Також судом встановлено, що 17 жовтня 2005 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №17-10-05/5.1, відповідно до пункту 1.1. якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором №1388/1-05 від 17.10.2005 р. у сумі 600 000, 00 доларів США зі сплатою 12,0% річних. Строк виконання зобовязання за кредитним договором до 16 жовтня 2008 року.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 27.08.2008 року до зазначеного договору позикодавець та поручитель погодили збільшення процентної ставки до 13,0% річних.

Відповідно до іншої додаткової угодою №2 від 16 січня 2009 року у п.1 позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 14.01.2011 року, а також збільшення процентної ставки до 14,5% річних. Також у п.2 сторони передбачили порядок договірного списання грошових коштів з рахунків поручителя у разі невиконання зобовязань боржником, пунктом 3 було виключено пункт договору поруки щодо припинення його у разі не предявлення позову до поручителя на протязі 6-ти місяців з моменту настання строку виконання зобовязань. Пунктом 4 сторони доповнили договір поруки п.6.1. можливістю банку подання позову за його місцезнаходженням.

Додатковою угодою №4 від 16.01.2009 року до зазначеного договору поруки позикодавець та поручитель фактично повторили зміст попередньої угоди щодо перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором, а також збільшення процентної ставки.

Додатковою угодою №4 від 14 січня 2011 року позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 14.07.2011 року.

Додатковою угодою №5 від 08 липня 2011 року позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 14.10.2011 року.

Додатковою угодою №6 від 14 жовтня 2011 року позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 14.12.2011 року.

Додатковою угодою №7 від 14 грудня 2011 року позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 14.03.2012 року.

Додатковою угодою №9 від 14 березня 2012 року позикодавець та поручитель погодили перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором до 14.03.2013 року.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу статей 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 64 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є будь-які документи, листування службового або особистого характеру, або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Дослідженням матеріалів справи судом також встановлено наступне.

Пунктами 4.2. та 4.3. кредитного договору №1388/1-05 від 17 жовтня 2005 року, що був укладений між ПАТ АБ «Порто Франко» позивачем та ОСОБА_1, визначено право банку на стягнення основної суми боргу, що складається з боргу за кредитом та боргу за процентами, і пені у звязку з порушенням виконання грошового зобовязання.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором.

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник своєчасно не здійснював повернення грошових коштів відповідно до умов кредитного договору та додаткових угод до нього.

Станом на 26.08.2015 року відповідно до розрахунку наданого позивачем заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 2 007 825, 53 доларів США, що складається з загальної заборгованості за кредитом 597 903, 03 доларів США, загальної заборгованості за відсотками 142 844, 25 доларів США та пені за виникнення простроченої заборгованості за період з 01.07.14 по 26.08.2015 1 267 078, 25 доларів США.

За таких обставин суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Порто франко» вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором №1388/1-05 від 17 жовтня 2005 року.

При цьому судом встановлено наступне.

Пунктами 1.1. обох договорів поруки від 17 жовтня 2005 року, укладених між позивачем та поручителями - Товариством з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс», ОСОБА_2 визначено, що поручителі зобовязуються перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором №1388/1-05 від 17.10.2005 р. у сумі 600 000, 00 доларів США зі сплатою 12,0% річних.

Пунктами. 4.1 Договорів поруки передбачено, що порука діє до повного виконання зобовязань за Кредитним Договором.

Згідно ст.554 ЦК України передбачено, що уразі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Однак сам лише факт підписання договору поруки не означає виникнення у поручителя зобов'язання зі сплати заборгованості за вимогами кредитора до боржника. Окрім цього, закінчення строку дії договору поруки не завжди збігається з припиненням зобов'язань з поруки.

У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Регулюючи правовідносини поруки частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

ПАТ АБ «Порто Франко» не надало доказів про направлення вимоги до відповідачів поручителів, Товариства з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» та ОСОБА_2, щодо виконання зобовязань за договорами поруки.

Відповідно до останньої Додаткової угоди №15 від 20.09.2013 р. до кредитного договору №1388/1-05 строк виконання боржником у повному обсязі кредитних зобовязань встановлено до 19.03.2014 р.

Така дата погоджена поручителем ТДВ «Агропромсервіс» у додатковій угоді №12 від 20 вересня 2013 року до договору поруки.

При цьому, відомості про те, що поручитель ОСОБА_2 надала відповідну згоду на продовження строку кредитних зобовязань до 19.03.2014 р. позивачем не надані. Згідно з останньою додатковою угодою №9 від 14 березня 2012 року вона погоджувала перенесення строку виконання зобовязання за кредитним договором лише до 14.03.2013 року.

Виходячи з вищевикладеного право позивача на подання позовної заяви до суду щодо ТДВ «Агропромсервіс» сплило через 6 (шість) місяців з моменту настання строку повернення кредиту (19.03.2014), а саме 19.09.2014 року. Позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором була подана до Малиновського районного суду м.Одеси 30.08.2015 р., тобто з порушенням строку, встановленого ст. 559 ЦК України.

Аналогічне застосування зазначеної норми і до поручителя ОСОБА_2, з врахуванням також того, що в силу ч. 1 ст.559 ЦК України, за відсутності її згоди на збільшення кредитних зобовязань та відповідно строку повернення кредиту до 14.03.2014 її порука була припинена саме з цієї дати.

Також слушними є посилання відповідача, ТДВ «Агропромсервіс» на те, що відповідно до додаткової угоди №2 від 27.08.2008 до кредитного договору, яка була укладена із позичальником відсоткова ставка була збільшена з 12 до 13% річних, а додатковою угодою №3 до 14,5 відсотків та строк повернення кредиту збільшений до 16.01.2009 року, згоду на таке збільшення зобовязань і відповідальності ТДВ «Агропромсервіс» не надавало, при цьому подальші зміни до договору, який припинив в силу ч.1 ст.559 ЦК свою дію, не передбачені законодавством та суперечать принципам цивільного права, а як самостійні угоди вони не породжують жодних прав та обовязків.

Надана представником позивача до суду додаткова угода до договору поруки №2 від 17.10.2005, не засвідчена печаткою ТДВ «Агропромсервіс», що має наслідком факт не вчинення зазначеного правочину з огляду на вимоги ч.2 ст.207 (у редакції яка діяла на момент складання документу).

Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищезазначене, а також досліджене судом виникнення та припинення зобовязань за доданими до позову договорами, угодами та іншими документами, та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 64, 156, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, - ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто Франко» задовольнити частково.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто Франко» МФО 328180, ідентифікаційний код 13881479 з ОСОБА_1 (ІПН:НОМЕР_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1) заборгованість за кредитним договором №1388/1-05 від 17.10.2005 року в сумі 2 007 825, 53 доларів США, що складається з загальної заборгованості за кредитом 597 903, 03 доларів США, загальної заборгованості за відсотками 142 844, 25 доларів США та пені за виникнення простроченої заборгованості за період з 01.07.14 по 26.08.2015 1 267 078, 25 доларів США.

У задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто Франко» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромсервіс», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року, шляхом зняття арешту з нерухомого майна: нежитлової будівлї, розташованої по вул. Генерала Цветаєва, будинок 3 в м. Одеса, загальною площею 8167,5 кв.м., реєстраційний номер майна: 12358219, що зареєстровано за Відкритим акціонерним товариством «Агропромсервіс» (найменування на теперішній час: ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРОПРОМСЕРВІС" (ТДВ "АГРОПРОМСЕРВІС"), .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ 16.02.16