Справа № 347/1273/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі головуючого судді Турянського І.Є., з секретарем Лазорик Л.В., з участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Косові справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до відповідачки з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4, позов підтримали повністю, суду пояснили, що 19.12.2012 року між ОСОБА_2 та відповідачкою у справі ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області за реєстраційним № 1180. Відповідно до умов даного Договору позивачка зобов?язувалася передати у власність ОСОБА_3 належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Старі Кути, вул. О.Кобилянської 75, Косівського району, Івано-Франківської області, вартістю 32 883 грн. А відповідачка ОСОБА_3 зобов'язувалася довічно повністю утримувати позивачку та її чоловіка ОСОБА_6, забезпечувати їх харчами, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберігати в їхньому безоплатному довічному користуванні житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Позивачка ОСОБА_2 взяті на себе договірні зобов'язання виконала повністю, передала у власність відповідачці обумовлені договором будинковолодіння та земельну ділянку. Однак, ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання повністю утримувати їх з чоловіком, забезпечувати харчами, одягом, доглядом, необхідною допомогою, не виконує взагалі.До укладення договору довічного утримання, відповідачка постійно відвідувала їх з чоловіком, допомагала у господарстві, піклувалася про постійно запевняла, що так буде робити довічно, замінить їм рідну дитину, лиш би вони погодилися передати їй у власність житловий будинок та земельну ділянку.Однак, після укладення договору довічного утримання, за яким ОСОБА_2 передала відповідачці своє нерухоме майно та земельну ділянку, остання перестала забезпечувати їх з чоловіком харчами, одягом, доглядом, необхідною допомогою. Крім того, у розмові з позивачкою, ОСОБА_3 заявила, що вини з чоловіком, жодного відношення до житлового будинку та земельної ділянки не мають, адже лише вона є власником цього майна, і забезпечувати їх необхідною допомогою вона не буде. Просять позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, суду пояснила, що сумлінно доглядала подружжя ОСОБА_2, забезпечувала їх харчами, одягом та іншою необхідною допомогою. Просить в позові відмовити.

Вислухавши сторони, їх представників, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 744 ЦПК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Факт укладення договору довічного утримання (догляду) між сторонами стверджується копією договору довічного утримання (догляду) від 19.12.2012 року (а.с.7), відповідно до якого ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_3 належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 2072 кв.м., що знаходяться в с. Старі Кути, вул. О. Кобилянської 75, Косівського райого, Івано-Франківської області, а ОСОБА_3 зобов?язується забезпечувати ОСОБА_2 та ОСОБА_6 утриманням довічно, а у разі втрати здоров?я також довічно доглядом.

Наявність у власності ОСОБА_2 вищеназваного майна стверджується копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований в с. Старі Кути, вул. Кобилянської 75 (а.с.10-11) та копією державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,2072 га (а.с.12).

Відповідно до ч.1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:

1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини;

2) на вимогу набувача.

Також, згідно ч.1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Як було встановлено в судовому засіданні, та підтверджено також показами свідків: ОСОБА_6, який дав суду покази про те, що спочатку відповідачка дійсно сумлінно вела догляд за ним та його дружиною, а протягом останнього часу неналежно виконує взяті на себе обов?язки, та ОСОБА_7, яка пояснила суду, що живе по сусідству із сім?єю ОСОБА_6, і підтвердила, що до 28.06.2016 року ОСОБА_3 систематично приходила до позивачки, поралась по господарству, допомагала обробляти городину, а з кінця червня жодного разу до них не навідувалась і будь-якого догляду не вела.

Що ж до позовної вимоги про повернення позиваці майна, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки ніхто дане майно у позивачки не вилучав.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З цих підстав, з відповідачки слід стягнути на користь позивачки судові витрати, а саме, оплачений нею судовий збір в розмірі 645,08 грн.

На підставі наведеного, ст. 744, 755-756 ЦК України та керуючись ст.ст. 88, 213215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Договір довічного утримання (догляду) укладений між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою с. Старі Кути, вул. О.Кобилянської 75, Косівського райого, Івано-Франківської області та ОСОБА_3, жителькою с. Старі Кути, вул. О.Кобилянської 75, Косівського райого, Івано-Франківської області, посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області 19 грудня 2012 року за реєстраційним № 1180, - розірвати.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою с.Старі Кути вул. О.Кобилянської 75, Косівського району, Івано-Франківської області право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 2072 кв.м., що знаходяться в с. Старі Кути, вул. О.Кобилянської 75, Косівського району, Івано-Франківської області.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 645,08 грн. оплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турянський І.Є.