Єдиний унікальний номер: 448/246/16-ц
Провадження № 2/448/144/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01.04.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Рушеляк Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - Мостиська державна нотаріальна контора, Відділ Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області та Мостиське районне управління юстиції Львівської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

09.03.2016 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 28.01.2015 року померла ОСОБА_2 (мати позивачки), після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0,09139 га та земельна ділянка площею 1,27222 га, що розташовані на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області, та належали померлій на підставі державних актів.

Вказує, що позивачка фактично спадщину прийняла, оскільки проживала зі спадкодавцем та приступила до обробітку вищевказаної земельної ділянки. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначені земельні ділянки (оригіналів державних актів) та неможливість отримання їх дублікатів, позивачка не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у звязку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом.

Зазначає, що на дане спадкове майно інші спадкоємці не претендують.

З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,09139 га та земельну ділянку площею 1,27222 га, що розташовані на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2

В судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Представники третіх осіб Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області та Мостиського районного управління юстиції Львівської області у судове засідання не зявилися і не повідомили про причини своєї неявки, а також від них не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.01.2015 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2 (матері позивачки ОСОБА_1Е.).

До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 0,09139 га, розташовану на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0157), що належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №066505 від 04.01.2004року, та право власності на земельну ділянку площею 1,27222 га, розташовану на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0103), що належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №029360 від 04.08.2004року.

Проте оригінали вищевказаних державних актів було втрачено і такі не можуть бути відновлені на даний час у передбаченому законом порядку у звязку із смертю їх власника.

Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_2 заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом майна ОСОБА_2 є дочка померлої ОСОБА_1 (позивачка у справі), яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала разом із нею в с.Чижевичі Мостиського району Львівської області на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №43322821 від 21.03.2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_2 в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2, які б прийняли спадщину чи претендують на таку, крім позивачки ОСОБА_1, немає.

В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки (оригіналів вищевказаних державних актів) позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_2; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №066505 від 04.01.2004року; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №029360 від 04.08.2004року; копією свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_3; копією свідоцтва про одруження між ОСОБА_4 та позивачкою ОСОБА_3; копією листа Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області №02-18/449 від 02.12.2015року; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області №1086 від 02.11.2015року; Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру «спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину» та зі Спадкового реєстру «заповіти/спадкові договори» щодо спадкодавця ОСОБА_2 від 21.03.2016року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Враховуючи встановлені судом обставини про те, що спадкодавцю ОСОБА_2 на час смерті належали спірні земельні ділянки і таке її право підтверджувалось відповідними державними актами, однак оригінали таких були втрачені та не можуть бути відновлені на даний час в передбаченому законом порядку, та те, що позивачка ОСОБА_1, дочка померлої, є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом та прийняла спадщину після смерті матері, інших спадкоємців, що претендують на спадщину немає, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та визнання за позивачкою права власності на спірні земельні ділянки у порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 14, 57-60, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,09139 га, розташовану на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0157), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №066505 від 04.01.2004року, та право власності на земельну ділянку площею 1,27222 га, розташовану на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0103), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №029360 від 04.08.2004року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 28.01.2015року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко