Справа № 201/4081/16-ц
У Х В А Л А

09 грудня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пісчанської Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Навчально-Виробничий центр «Віджая» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Навчально-Виробничий центр «Віджая» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

21 листопада 2016 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про винесення ухвали про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за 89 робочих днів затримки з 07 липня 2016 року по 10 листопада 2016 року у розмірі 6 188, 17 грн., посилаючись на ст. 236 Кодексу законів України про працю.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши представника позивача, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 5 ст. 220 ЦПК України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого майстра виробничого навчання Товариства з обмеженою відповідальністю Навчально-Виробничий центр «Віджая» з 15 грудня 2014 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Навчально-Виробничий центр «Віджая» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 15.12.2014 по 06.07.2016 в розмірі 26977 (двадцять шість тисяч девятсот сімдесят сім) гривень 64 копійки. В задоволенні інших позовних вимог відмолено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року залишено без змін.

Процесуальний порядок розгляду цивільних справ регулюється Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України).

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року №2 роз'яснено, що розгляд цивільних справ має здійснюватись у відповідності з чіткою, суворо встановленою нормами ЦПК України процесуальною формою. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що судовий розгляд, яким справа вирішується по суті, закінчується ухваленням рішення суду іменем України.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, у свою чергу, відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Частинами 1-3 ст. 208 ЦПК визначено, що судові рішення викладаються у формах ухвали, рішення, постанови.

Питання, пов'язані з рухом справи у суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, а у випадках, передбачених статтями 389-6 та 389-11 цього Кодексу,- постановленням ухвали.

У межах справи, по якій вже винесено судове рішення, розглядаються лише питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання.

Згідно статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Виходячи із змісту зазначеної статті та норм ЦПК України, особа, права якої порушено затримкою виконання роботодавцем рішення суду про поновлення на роботі, має право звернутися до суду з позовом.

Отже, питання щодо стягнення з ТОВ «Навчально-Виробничий центр «Віджая» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за 89 робочих днів затримки виконання рішення суду в порядку ст. 236 КЗпП України, повинно розглядатися в порядку позовного провадження, на підставі позовної заяви з відповідними вимогами, а не на підставі клопотання в рамках справи, розгляд якої завершено рішенням суду.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Навчально-Виробничий центр «Віджая» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 208-210 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Навчально-Виробничий центр «Віджая» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без задоволення.

Суддя С.О. Демидова