АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Бондаревської С.М.

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_4 про визнання поруки такою, що припинена, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним вище позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 14.12.2006 року між АТ «Індустріально-експортний банк», нею та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до якого вона поручилася перед відповідачем ПАТ «Креді Агріколь Банк»відповідати за зобов'язаннями відповідача ОСОБА_4, які виникають з умов кредитного договору № 4476/06-АК від 14.06.2006 року. Вказувала на те, що 06.09.2012 року кредитор пред'явив вимогу до позичальника та поручителя про дострокове погашення в 30-денний термін заборгованості за кредитним договором в повному обсязі у сумі 19096, 10 доларів США. При цьому посилалась, що відповідач ПАТ «Креді Агріколь Банк» протягом 6 - місячного строку, а саме: в період із 06.10.2012 по 06.03.2013 не пред'явив до неї, як поручителя, жодної вимоги, а тому, строк дії поруки припинився. Натомість, в листопаді 2013 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення у солідарному порядку із неї та відповідача ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором, який був задоволений. У зв'язку з чим, позивач просила суд визнати поруку такою, що припинена на підставі закону із 07.03.2013 року.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк", ОСОБА_4 про визнання поруки такою, що припинена - залишено без задоволення.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2016 року скасувати, та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та визнати поруку припиненою. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а також таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ПАТ «Креді Агріколь Банк» являється правонаступником АТ «Індустріально-експортний банк».

14.12.2006 року між АТ «Індустріально експортний банк» (Кредитор) та ОСОБА_4 (Позичальник) укладено кредитний договір № 4474/06-А, згідно якого кредитор надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 50 000 доларів США строком на 72 місяці з 14.12.2006 року до 13.12.2012 року включно (п.1.1 договору).

Договором про внесення змін та доповнень № 1/10 до Кредитного договору № 4474/06-А від 14.12.2006 року сторони погодили викласти перше речення абзацу пункту 1.1 Кредитного договору у наступній редакції: «кредитор надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредиту у сумі 50 000 доларів США строком на 120 місяців з 14.12.2006 року до 13.12.2016 року (включно).

14.12.2006 року між АТ «Індустріально-експортний банк» з однієї сторони (Банк), ОСОБА_2 (Поручитель) з другої сторони та ОСОБА_4 (Позичальник) з третьої сторони, укладено договір поруки № 4474/06, згідно якого сторони встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням позичальника, які вникають з умов Кредитного договору № 4474/06 від 14.12.2006 року в повному обсязі заборгованості за кредитом та/або відсотками за кредит, а також штрафів та пені, в строки та на умовах, обумовлених Кредитним договором. (п.1.2 Договору поруки).

Пунктом 4.1 договору поруки сторони визначили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання усіма сторонами та втрачає свою дію з моменту повного виконання забезпеченого зобов'язання. При цьому сторони констатують, що строк закінчення цього договору не вказується сторонами конкретно, так як він визначається моментом повернення суми кредиту за кредитним договором. (а.с. 4).

07.07.2009 року між АТ «Індустріально-експортний банк» (Банк), ОСОБА_2 (Поручитель) та ОСОБА_4 (Позичальник) укладено додаткову угоду № 1/10 до договору поруки № 4474/06 від 14.12.2009 року, згідно якої друге речення пункту 1.2 розділу 1 «Предмет договору» договір поруки викладено в наступній редакції: «строк виконання зобов'язань за кредитним договором не пізніше 13 грудня 2016 року» (а.с.5).

ПАТ «Креді Агріколь Банк» за № 13206/5373 від 06.09.2012 направив позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_4 вимогу, згідно якої останніх поставлено до відому про наявність заборгованості за кредитним договором № 4474/06 від 14.12.2006 року, а саме станом на 03.09.2012 року прострочений кредит та процентна винагорода в сумі 1013, 50 доларів США обліковуються на рахунках простроченої заборгованості. За несплату в строк чергових платежів, нараховано пеню в сумі 14,56 доларів США. При цьому в даному листі наведено суму кредитної заборгованості по рахунках, яка становить 17 096, 10 доларів США, яку Банк просив в тридцяти денний строк негайно достроково погасити заборгованість по кредиту та пені (а.с.6).

З даною вимогою Банку відповідач ОСОБА_4 ознайомився 17.09.2012 року.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 квітня 2014 року позов ПАТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість по кредитному договору № 4474/06 від 14.12.2006 року в розмірі 14 601, 92 доларів США, що складається із строкової заборгованості - 11 595, 87 доларів США, простроченої строкової заборгованості -1828, 98 доларів США, нарахованих відсотків - 88, 57 доларів США, комісії - 52, 64 долара США, прострочених відсотків - 650, 54 долара США, простроченої комісії - 385, 32 долара США, а також стягнуто, солідарно, пеню у розмірі 733, 43 долара США (а.с. 12-13).

Крім того, вказаним рішенням суду від 14.04.2014 року було встановлено, що ОСОБА_2, як поручитель, згідно закону, ст.ст. 553-554 ЦК України несе солідарну відповідальність з відповідачем ОСОБА_4 за борг по даному кредитному договору, тобто, рішення суду, що набрало законної сили і не оскаржувалося сторонами вже дана правова оцінка дії договору поруки.

На підставі даного рішення, державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Гавриленко Д.В. 04.09.2014 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2/532/39/2014, виданого Кобеляцьким районним судом Полтавської області про стягнення солідарно боргу у розмірі -14 601, 92 долара США, пені в розмірі - 733, 43 грн. солідарно та судових витрат в розмірі по 695, 26 грн. з кожного (а.с.14).

Залишаючи позовні вимоги ОСОБА_2 без задоволення суд першої інстанції правомірно виходив з того, що у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав своє право вимоги дострокового стягнення в солідарному порядку з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, звернувшись до Кобеляцького районного суду Полтавської області з відповідним позовом у листопаді 2013 року, та з цього приводу 14 квітня 2014 року було постановлено рішення, яке в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили. Тому підстави для визнання договору поруки такою, що припинена - відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, вважає його законним та обґрунтованим.

Згідно ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом.

Відповідно положень ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Т.В. Одринська

Судді: /підпис/ Ю.М. Винниченко /підпис/ С.М. Бондаревська

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.В. Одринська

З оригіналом згідно: