Справа № 373/2331/15-ц Головуючий у І інстанції Залеська А. О.
Провадження № 22-ц/780/5058/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 10 25.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Сліпченка О.І. Гуля В.В.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Першого заступника прокурора Київської області на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави до Головного управління Держземагенства у Київській області, ОСОБА_2, треті особи Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі, ОСОБА_3, Світанківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання недійсними наказів та договорів оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року заступник прокурора Київської області звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах держави, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 управління Держземагенства в Київській області, вирішуючи питання передачі в довгострокову оренду ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення фермерського господарства, прийняло від нього заяву, яка за змістом не відповідала вимогам ч.1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» та не була доповнена визначеними законом додатками, внаслідок чого не зясовано перспективи діяльності фермерського господарства, можливості та дійсні наміри орендаря використовувати земельну ділянку за призначенням, наявність в нього сільськогосподарської техніки, досвід роботи у сільському господарстві та інші обставини, що могли мати важливе значення, тому без достатніх для того підстав було надало дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовним розміром 120,00 га на території Світанківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району. В подальшому, продовжуючи передачу земельної ділянки в оренду, ОСОБА_4 управління не використало всіх своїх повноважень та можливостей для зясування законності та доцільності такої передачі та, не дотримуючись вимог ст. 123 ЗК України, затвердило проект землеустрою щодо відведення в оренду для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 114,00 га. та надало цю ділянку за договором ОСОБА_2 На думку прокурора всі дії Головного управління «Держземагенства в Київській області по передачі земельної ділянки в користування ОСОБА_2 не відповідали інтересам держави, тому позивач просив визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 11.11.2013 року про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства; визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 09.01.2014 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 та надання йому в користування на умовах оренди земельну ділянку площею 114 га, розташовану на території Світанківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; визнати недійсним договір оренди землі від 07.02.2014 року, укладений між ОСОБА_4 управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_2, який зареєстровано державним реєстратором реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області; зобовязати ОСОБА_2 повернути Головному управлінню Держземагенства у Київській області вказану земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в Київській області, як правонаступник Головного управління Дерземагенства у Київській області заперечував проти позову прокурора, посилаючись на те, що клопотання ОСОБА_2 мало відповідне обґрунтування, до клопотання було додано всі визначені законодавством документи, графічні матеріали та відповідний документ про освіту здобуту в аграрному навчальному закладі. Крім цього відповідач зазначив, що прокуратура в позові не вказала в чому саме полягає порушення економічних, політичних чи інших державних інтересів внаслідок передачі земельної ділянки в оренду ОСОБА_2, що відбувалось в межах наданих відповідачем повноважень, при тому що останній сплачує орендну плату та належним чином здійснює свої права.

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, послався на те, що відповідно рішення Полого-Яненківської сільської ради від 12 серпня 1992 року він є законним користувачем земельної ділянки площею 1 га, і ця ділянка ввійшла до земель переданих в оренду ОСОБА_2, тому вважав що позов прокурора підлягає задоволенню.

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Світанківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району підтримала позов прокурора посилаючись на те, що згідно проекту формування території і встановлення меж сільської ради та села Світанок, спірна земельна ділянка, яка виділена ОСОБА_2 частково знаходиться в адміністративних межах Світанківської сільської ради, тому ОСОБА_4 управління не мало право розпоряджатися спірною земельною ділянкою.

У своїх запереченнях ОСОБА_2 зазначив, що на момент звернення до Головного управління з клопотанням про передачу йому в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства мав і дотепер має всі можливості (за освітою, досвідом роботи та наявністю в нього сільськогосподарської техніки) використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, про що має відповідні документи. Вважає, що підстави для визнання недійсним договору оренди землі, через недодержання сторонами в момент вчинення цього правочину вимог ст. 203 ЦК України прокурором не конкретизовані та є надуманими, просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області суду від 14 липня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 11.11.2013 року про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки в оренду, для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 09.01.2014 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 та надання йому в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 114,00 га, розташовану на території Світанківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Визнано недійсним договір оренди землі від 07.02.2014 року, укладений між ОСОБА_4 управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_2

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з таким рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що висновок суду про перебування спірної земельної ділянки в межах с.Світанок не відповідає обставинам справи, крім того суд вийшов за межі позовних вимог прокурора, самостійно змінив підстави позову, по суті задовольнив доводи третьої особи, які не оформлені у позовну заяву і не оплачені судовим збором. Вважає, що позовна вимога про скасування наказу підпадає під адміністративну юрисдикцію, а також те, що для представництва прокурором інтересів держави у цій справі не має підстав, тому просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Перший заступник прокурора Київської області також подав апеляційну скаргу не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови позовних вимог. Мотивуючи тим, що суд порушив норми матеріального і процесуального права оскільки безпідставно відмовив у позовній вимозі про повернення земельної ділянки, просить скасувати рішення суду в частині відмови позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов прокуратури Київської області.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.

Задовольняючи частково вказаний позов заступника прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 в порушення ч.2 ст.123 Земельного кодексу України не подав до свого клопотання графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, а ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в Київській області не перевірило проект землеустрою та висновок про його погодження на відповідність вимогам закону, тому не мало право надавати земельну ділянку в оренду, яка частково перебуває в межах населеного пункту в комунальній власності, при цьому суд зазначив, що повернення цієї земельної ділянки у державну власність Головного управління не відновить становища, що існувало до порушення.

Колегія суддів з такими висновками погодитись не може, оскільки вони не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 30.10.2013 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держземагенства в Київській області з заявою про виділення земельної ділянки для ведення фермерського господарства та клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 120,00 га на території Світанківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області строком на 49 років для ведення фермерського господарства (а.с.120,121).

11.11.2013 Наказом Головного управління Держземагенства у Київській області № КИ/:03:001/00008920 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовним розміром 120,00 га для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Світанківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, (а.с.118).

На замовлення ОСОБА_2 та на підставі Наказу ГУ Держземагенства в Київській області № № КИ/:03:001/00008920 ПП «Рінар-Бориспіль» виготовило Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства на території Світанківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району (т.2 а.с.46-76)

З матеріалів Проекту землеустрою вбачається, що Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київській області надало Довідку від 14.11.2013 №06-16/917 за інформацією державної статистичної звітності (форми 6-зем), згідно якої земельна ділянка площею 114,00 га., що відводиться в оренду ОСОБА_2 розташована на території Світанківської сільської ради за рахунок земель запасу, рілля. Такі ж дані для відведеної земельної ділянки містяться і в експлікації земельних угідь із зазначенням, що відведення земельної ділянки не вплине на використання суміжних земельних ділянок, які являються землями загального користування (т.2 а.с. 50- 58).

Вказаний Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджено Управлінням Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, про що надано відповідний висновок від 19.11.2013 року (т.2 а.с. 60).

19.11.2013 ОСОБА_4 управлінням Держземагенства у Київській області було відкрито поземельну книгу щодо земельної ділянки (кадастровий номер 03010011) та здійснено державну реєстрацію земельної ділянки (т.2 а.с.62).

Наказом Головного управління Дерземагенства у Київській області № КИ/:03:001/00011726 від 30.12.2013 «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» було затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_2 на території Світанківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, а також надано йому в оренду земельну ділянку, загальною площею 114,00 га (кадастровий номер 03010011) для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, розташовану на території сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (т.2 а.с.73).

07.02.2014 між ОСОБА_4 управлінням Держземагенства у Київській області (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовам якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти у строкове платне користування земельну ділянку для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Світанківської сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області (т.1 а.с.124).

Відповідно до п.2 договору в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером 03010011, площею 114,0000 га, в т.ч. рілля - 114, 0000 га, за рахунок земель державної власності за межами населеного пункту в адміністративних межах Світанківської сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області (землі сільськогосподарського призначення).

Пунктом 7 визначено розмір орендної плати, 4 % на рік від нормативно-грошової оцінки, яка складає 1 763 911,47 грн.

Пунктом 8 договору встановлено, що договір укладено на 49 (сорок дев'ять) років.

Згідно із п.14 договору земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок сільськогосподарських земель державної власності.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на положення статей 22, 31, 93, 124 Земельного Кодексу України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. За правилом статті 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Частинами другою та третьою статті 134 Земельного Кодексу України визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Відповідно до частини другої статті 123 Земельного Кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною третьою статті 123 Земельного Кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, стаття 123 Земельного Кодексу України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інших, крім установлених цією статтею, матеріалів і документів; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом з тим відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім Земельного Кодексу України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 Закону). У таких правовідносинах Закон «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом, а Земельний Кодекс України - загальним.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов'язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 Закону).

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом України «Про фермерське господарство».

Так, згідно з абзацом 1 частини першої статті 7 цього Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (абзац 2 частини першої статті 7 Закону).

Частинами другою та четвертою статті 7 цього Закону передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом.

Отже, спеціальний Закон України «Про фермерське господарство» визначає обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 Земельного Кодексу України, до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства слід зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 Земельного Кодексу України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає у створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання й охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону України «Про фермерське господарство»).

Крім того, цей Закон передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми Закону не містять імперативної вимоги про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для такої відмови.

З огляду на зазначене, Верховний Суд України у своїй постанові від 03 лютого 2016 року у справі №6-2902 цс15, дійшов висновку, що при вирішенні позовних вимог щодо законності рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягає порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, визначений статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство» як спеціального щодо до статті 123 ЗК України.

Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна відповідати вимогам, передбаченим частиною першою статті 7 цього Закону. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розгляд спору - суд) повинен дати оцінку зазначеним у заяві обставинам і фактам, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив розвитку фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

Повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної власності були передані органам Держземагенства Законом України від 06.09.2012 №5245 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01.01.2013р.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позов предявлений у порядку ст. 122,123 Земельного Кодексу України, ст.7 Закону України «Про фермерське господарство, ст.ст. 203,215 ЦК України.

Так, прокурор, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що ОСОБА_2 в поданому клопотанні про надання дозволу на розробку документації із землеустрою не обґрунтовано необхідності одержання землі такої значної площі з урахуванням можливості її обробітку, не вказано перспектив діяльності фермерського господарства, наявності в нього техніки для обробітку землі, досвіду роботи у сільському господарстві або освіти по вказаному напрямку діяльності (т.1 а.с.109).

Проте суд не врахував, що якщо мають місце спеціальні підстави, які надають можливість застосовувати до правовідносин порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, визначений статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство», як спеціального щодо до статті 123 Земельного Кодексу України потрібно застосовувати спеціальні норми.

Таким чином, суд першої інстанції частково задовольняючи позов, помилково застосувавши до спірних правовідносин виключно статтю 123 Земельного Кодексу України без зв'язку із частиною першої статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», неправильно застосував норми матеріального права, не встановив і не зазначив у рішенні обставин і фактів, які підлягали встановленню, не зробив висновків по суті позовних вимог прокурора з огляду на положення статті 7 Закону України «Про фермерське господарство». При цьому, суд у своїх висновках, послався на обставини, на які позивач не посилався, як на підставу своїх вимог, чим фактично вийшов за межі позовних вимог, що є порушення норм процесуального права і є підставою для скасування рішення, оскільки це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 3 ст. 309 ЦПК України).

Таким чином, вирішуючи спір суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не встановив і не зазначив у рішенні обставин і фактів, які підлягали встановленню, не зробив висновків по суті позовних вимог з огляду на положення статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», порушив норми процесуального права, що в силу ст.309 ЦПК є підставою для скасування ухваленого у справі судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову в позові з наступних підстав.

Так, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, судова колегія встановила, що 30.10.2013 року та 26.12.2013 року відповідач ОСОБА_2 подав відповідні заяви на виділення йому в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства із зазначенням площі та місця її розташування (т.1 а.с.120-122).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має вищу освіту за спеціальністю «Механізація сільського господарства», кваліфікація «спеціаліст - інженер-механік», про що отримав диплом серія КД №009206 від 25 березня 1994 року, виданий Мелітопольським інститутом механізації сільського господарства (т.1 а.с.128). Має посвідчення тракториста З класу (т.1 а.с.183).

В сільському господарстві відповідач ОСОБА_2 працює з 1995-1996 р. директор с/з «Мелитопольський», 1996-2000р. голова КСП «Мелітопольський», 2000-2001р. голова ТОВ «Агрофірама «Мелітопольський, 2001-2006р. - голова правління ВАТ «Племзавод «Світанок», 2006-2008р. - директор СТОВ «Невс-Агро», 2008-2010р. директор Агрофірма «Світанок», з 2011р.- виконавчий директор ПП «Форм Лайн», що підтверджується копією трудової книжки від 06.10.1975р. року та має достатню матеріально-технічну базу для здійснення господарської діяльності, що також підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с.177-182, 202).

Зокрема, відповідач має сільськогосподарську техніку : трактор МТЗ-80-1, трактор Т-25 з причіпом, автомобіль ЗИЛ ММЗ-45021, Причіп ГКБ 8350, сіялка пропашня СПЧ-8, сіялка зернова С3-3,6, дискова борона 2,4м, культиватор пропасний КРН-5,6, культиватор посівний КПС-4 в кількості 2 одиниць, сцепка для культиваторів, сцепка для борони, катки, плуг ПЛН 5/35 в кількості 2 одиниць, плуг ПЛН 3/35, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію, довіреністю на право керування ТЗ, довідкою Світанківської сільської ради від 11.05.2016 щодо с/г техніку (т.1 а.с.187-193).

Відповідач ОСОБА_2 проживає в с.Світанок і має у складі сімї двох повнолітніх синів, 1980 та ІНФОРМАЦІЯ_1, дружину ОСОБА_5, яка має на праві власності майновий комплекс - будівельний двір у с. Світанок Переяслав-Хмельницького району, придбаний на підставі договору дарування від 06.03.2009р.. Приміщення будівельного двору використовуються для ремонту та зберігання с/г техніки і сільськогосподарської продукції (т.1 а.с.184,194).

З довідки ДПІ від 12.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_2Г сплачує орендну плату згідно договору належним чином (т.1 а.с.195).

Крім того, встановлено, що надана ОСОБА_2 в оренду земельна ділянка становить єдиний земельний масив.

Таким, колегія суддів, пересвідчившись в дійсності волевиявлення відповідача ОСОБА_2 на досягнення фактичної законної мети оренди земельної ділянки для вироблення та реалізації товарної сільськогосподарської продукції, дійшла висновку про відсутність підстав для визнання недійсними наказів ГУ Дерземагенства та договору оренди земельної ділянки, і як наслідок відсутність підстав для задоволення решти позовних вимог.

Доводи третіх осіб, Світанківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району про те, що ОСОБА_4 управління Держземагенства у Київській області під час передачі в оренду земельної ділянки відповідачу, розпорядилося землями комунальної власності, що виходить за межі її повноваження, визначені ст. 122 Земельного кодексу України та про порушення відповідачами прав ОСОБА_3 на користування земельної ділянки, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належним чином.

Так, у справі відсутні належні та допустимі докази того, що межі села Світанок встановлені належним чином, у звязку з чим Управління Держгеокадастру повідомило, що в Державному фонді документація з землеустрою щодо встановлення меж населеного пункту с.Світанок Переяслав-Хмельницького району відсутня (т.1 а.с.201).

Крім того, з проекту землеустрою, зокрема, висновку Управління Держземагентства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області від 19.11.2013 №06-27/496, вбачається, що спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту, а отже, відноситься до земель державної, а не комунальної власності.

Третя особа ОСОБА_3 також не довів належними та допустимими доказами наявність в нього прав на частину земельної ділянки, яка передана в оренду ОСОБА_2, оскільки відповідний державний акт на право користування земельною ділянкою у позивача відсутній.

Крім того, слід зазначити, що Верховним Судом України у справі № 6-94цс13 від 25 грудня 2013 року зроблено правовий висновок, згідно якого однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається та позивачем не заперечується, що орендар використовує земельні ділянки за цільовим призначенням, вчасно сплачує орендну плату за договором.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не доведено порушення інтересів держави внаслідок передання ОСОБА_2 в оренду спірних земельних ділянок та укладення відповідного договору оренди земельної ділянки.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові, оскільки судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи..

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Заступника прокурора Київської області в інтересах держави до Головного управління Держземагенства у Київській області, ОСОБА_2, треті особи Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі, ОСОБА_3, Світанківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання недійсними наказів та договорів оренди землі- відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :