АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Волошина М.П.,Варенко О.П.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, мотивуючи тим, що з 07 липня 2012 року по 17 квітня 2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою.

Вказував, що від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає разом з матірю. Остання не повідомляє йому про зміну місця проживання, не реагує на телефонні дзвінки та не пускає його для спілкування з дитиною.

Зазначав, що 06 травня 2015 року службою у справах дітей йому рекомендовано звернутись до суду, оскільки на засіданні комісії вони не могли дійти згоди щодо визначення часів спілкування з дитиною.

Посилаючись на те, що він надає матеріальну допомогу на утримання доньки, працевлаштований, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку ніде не знаходиться, судимостей та шкідливих звичок немає, бажає виконувати свій батьківський обовязок, оскільки відчуває до своєї дитини батьківські почуття, просив суд ухвалити рішення, яким зобовязати ОСОБА_3 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_4 Наступним чином визначити способи його участі у виховані доньки: протягом перших трьох місяців, з дня набрання рішенням суду законної сили, встановити часи спілкування у вихідні дні: кожної пятниці та суботи з 08 години до 19 години без присутності матері; до виповнення дитині 6 років два рази на місяць: в суботу чи неділю, в другий та четвертий тиждень, за згодою батьків, з 09 години до 19 години без присутності матері, а також у день народження доньки з 12 годин до 16 годин, на державні свята та шкільні канікули у рівній кількості днів з матірю; по виповненню дитині 7 років за місцем його проживання, двічі на місяць: два тижні за згодою дитини та матері, з залишенням на нічліг; починаючи з часу відвідування дитиною дошкільних установ не чинити йому перешкод у виборі лікувальних закладів, дошкільних установ, школи, тощо, з урахуванням інтересів та бажання дитини; спільний відпочинок визначити у період його відпустки, а в подальшому у період канікул у школі, тривалістю терміну дії путівки для відпочинку та днів, необхідних для проїзду до місця відпочинку та назад, а за відсутністю путівки не менше 15 діб з можливістю виїзду за межі м.Дніпропетровська, України та закордон; зобовязати відповідача повідомляти його про термін відїзду та місце перебування доньки за межами м.Дніпропетровська шляхом письмового повідомлення (особисто вручити повідомлення або надіслати цінним листом з описом та повідомленням) не пізніше ніж за 10 днів перед виїздом.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язавши ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши часи спілкування двічі на місяць по суботах з 16 до 19 години у присутності матері дитини ОСОБА_3 Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини (ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини).

Згідно зі ст.153 СК України мати, батько і дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (стаття 158 СК України).

І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Зокрема, ст.159 СК України встановлено, що якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням її, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що з 07 липня 2012 року по 17 квітня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6,8).

Від спільного проживання мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає разом з матірю (а.с.7).

Позивач ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу на утримання дитини. (а.с.17-19)

Органом опіки та піклування Бабушкінської районної в м.Дніпропетровську ради, з урахуванням віку дитини, надано висновок від 04 вересня 2015 року про доцільність встановлення часів спілкування позивача з дитиною ОСОБА_4 двічі на місяць по суботам з 16 години до 19 години у присутності матері (а.с.27)

Частково задовольняючи позовні вимоги Панкратова А.В., районний суд, з урахуванням усіх обставин справи, прийшов до обґрунтованого висновку, врахувавши при цьому інтереси малолітньої дитини, батьків, висновок органу опіки та піклування Бабушкінської районної в м.Дніпропетровську ради.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Обєднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, та ст.ст.2,8 ЦПК України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обовязковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (чч.4,5,6 ст.19 СК України).

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, чч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Колегія суддів наголошує, що висновок органу опіки та піклування Бабушкінської районної в м.Дніпропетровську ради, прийнятий до уваги судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини та ніким не оскаржений.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що вимоги про заборону чинення перешкод у виборі лікувальних закладів, дошкільних установ, школи, тощо, з урахуванням інтересів та бажання дитини, визначення часів спільного відпочинку батька з дитиною у період відпустки батька, а також канікул у школі, з можливістю залишення міста та виїзду за кордон, без присутності матері; зобовязання відповідача повідомляти його про термін відїзду та місце перебування доньки за межами м.Дніпропетровська шляхом письмового повідомлення (особисто вручити повідомлення або надіслати цінним листом з описом та повідомленням) не пізніше ніж за 10 днів перед виїздом проігноровані судом першої інстанції колегія суддів вважає неспроможними, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог у звязку з недоцільністю, передчасністю і недоведеністю та звертає увагу на те, що згідно вимог чинного законодавства у випадку змін та обставин, той з батьків, який проживає окремо від дитини, може повторно звернутися до органів опіки та піклування та/або до суду з заявою про зміну встановленого способу та порядку спілкування з дитиною.

Тобто в майбутньому позивач має право звернутися для повторного вирішення питання.

Крім того, відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Втім, колегія суддів звертає увагу на те, що в частинах 1,2 ст.155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_3, змінюючи місце проживання, не повідомляє де його дитина, хто знаходиться з дитиною коли відповідач працює, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач відмовляється отримувати від нього письмову кореспонденцію, зокрема заочне рішення суду про розірвання шлюбу, не мають відношення до даної справи.

Доводи Панкратова А.В. стосовно того, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, то вони є необґрунтованими.

Колегія суддів звертає увагу на те, що малолітній дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час ухвалення оскаржуваного судового рішення та на момент розгляду апеляційної скарги не виповнилось навіть і трьох років, а отже наразі зустрічі з батьком, який тривалий час не проживає разом з дитиною, без присутності матері є недоцільними та можуть нанести психологічну травму дитині. Крім того, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості: малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

На підставі викладеного судова колегія не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 у своїх позовних вимогах не зазначає де він саме бажає зустрічатися з малолітньою донькою. До органу опіки та піклування з заявою про визначення місця спілкування з дитиною позивач не звертався, був присутній на засіданні комісії, висновок органу опіки та піклування Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради не оспорював. У висновку органу опіки та піклування Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради також не встановлено місце зустрічі з дитиною.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_5