АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №667/8479/15-ц Головуючий в І інстанції Ігнатенко О.Й.
Провадження №22-ц/791/718/16 Доповідач: Прокопчук Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддівОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_9, треті особи орган опіки і піклування Комсомольського району м. Херсона, ОСОБА_10 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка ОСОБА_5 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку №122 по вул. Фонтанній у м. Херсоні.

Разом з нею у житловому будинку зареєстрований її син ОСОБА_10 та онука ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За рішенням Комсомольського районного суду від 20.06.2011 року шлюб між її сином і ОСОБА_8 розірвано, місце проживання дитини визначено з матірю.

Оскільки ні ОСОБА_8, ні онука - ОСОБА_9 з 2011 року в будинку не проживають, а вона бажає продати свою власність, то позивачка просила визнати ОСОБА_9 такою, що втратила право користування житловим будинком №122 по вул. Фонтанній у м. Херсоні та надати дозвіл на зняття її з реєстрації.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 14 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_8, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_9, треті особи: орган опіки і піклування Комсомольського району м. Херсона, ОСОБА_10 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_5 ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просила його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позов.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_5, її представник, ОСОБА_10 апеляційну скаргу підтримали, а представник органу опіки і піклування апеляційну скаргу підтримав частково з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, ОСОБА_8 просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_5 є власником житлового будинку №122-а по вул. Фонтанній у м. Херсоні, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок №163 від 16 травня 1997 року.

У вказаному будинку зареєстрована неповнолітня ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками якої є ОСОБА_8 і ОСОБА_10.

Останній прописаний і проживає у спірному будинку, а мати дитини має інше місце реєстрації та проживання, а саме АДРЕСА_1.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 червня 2011 року місцем проживання ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено з матірю.

Відповідно до акта обстеження умов проживання від 05 січня 2016 року неповнолітня дитина проживає за місцем проживання і реєстрації матері - ОСОБА_8, яка в судовому засіданні апеляційної інстанції не заперечувала, що дитина з 2011 року проживає разом з нею в квартирі її матері ОСОБА_12

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи, що ОСОБА_9 не проживає у спірному будинку більше 5 років без поважних причин, то відповідно до приписів ч.2 ст.405 ЦК України вона є такою, що втратила право користування ним, тому порушене право позивачки як власника нерухомого майна підлягає захисту.

При цьому колегія суддів виходить із вимог ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2,4,7 та 11 до Конвенції», згідно з якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого мана будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Вищезазначене судом не враховано.

Звертаючись до суду з позовом про визнання неповнолітньої такою, що втратила право користування житловим будинком, позивачка зазначала, що реєстрація в будинку неповнолітньої є перепоною для здійснення нею права власності, а саме права продати належний їй житловий будинок.

Враховуючи, що неповнолітня ОСОБА_9 зареєстрована, але фактично не проживає у житловому будинку №122-а по вул. Фонтанній у м. Херсоні, то колегія суддів вважає, що право власника підлягає захисту згідно до вимог ст.ст.391,405 ЦК України.

Відтак, постановлене судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_9 такою, що втратила право користування житловим будинком слід скасувати і ухвалити нове про задоволення цих вимог позивачки.

Щодо позовних вимог про надання дозволу на зняття ОСОБА_9 з реєстраційного обліку, то вказана вимога не є належним способом захисту, оскільки зняття з реєстраційного обліку залежить від права особи на проживання та користування житловим приміщенням.

Таким чином позов ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, в силу ст.ст.317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_13 представника ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14 січня 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком №122-а по вул. Фонтанній у м. Херсоні.

В решті відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук