У Х В А Л А

судового засідання

"01" березня 2016 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючого-судді - Мартинишин М.О.

при секретарі - Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника відповідача ПАТ "Універсал Банк" ОСОБА_1 про накладення арешту в порядку ч.5 ст.1057-1 ЦК України по справі за позовом ОСОБА_2

до ПАТ "Універсал Банк", Приватного нотаріусу Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3

про зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

позивач звернувся в суд із вищевказаним позовом.

Представник відповідача подав заяву, в якій просить накласти арешт на заставне майно, а саме 43/100 ідеальних частин нежитлових приміщень (нежитлові приміщення 6-8) площею 32,3 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. № 257, загальною площею 74,7 кв.м. та належить іпотекодавцю - майновому поручителю ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу приміщення, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 04.09.2002 року за реєстровим номером 6649, зареєстрованого в Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 01.10.2002 року та записано в реєстрову книгу №22 за реєстровим номером4452, реєстраційний номер 4819976 в порядку ч.5 ст.1057-1 ЦК України.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову (ч. 1 статті). У заяві про забезпечення позову повинно бути визначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 статті). Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 статті).

Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам (ч. 1 статті). У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову (ч. 2 статті). Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 статті).

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Судом встановлено, що предметом спору у справі є зобов'язання до вчинення дій і позовні вимоги судом розглядаються саме з цього приводу, а не з приводу визнання договору іпотеки недійсним.

В матеріалах справи і заяві про накладення арешту відсутні дані, що невжиття заявлених ПАТ "Універсал Банк"заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі по вказаних вимогах позивача.

За таких обставин, оскільки заявлені представником відповідача заходи забезпечення не гарантують у даному випадку виконання рішення суду, то і відсутні підстави для задоволення зазначеної заяви банка на підставі ст.ст. 151,152 ЦПК України, а наведені представником відповідача інші підстави не можуть слугувати основою для задоволення заяви банку у даній справі.

При цьому, накладення арешту в порядку 1057-1 ЦК України не є способом забезпечення позову в розумінні ст.ст. 151-154 ЦПК України, а врегульовано нормою матеріального права, передбаченою ЦК України.

Накладення арешту на майно, яке є предметом застави, при визнанні недійсним договору застави та накладення арешту на майно, яке належить на праві власності відповідачу, як забезпечення позову до вирішення справи по суті за своєю правовою природою є різними поняттями.

Відповідно до ч. 5 ст. 1057-1 ЦК України визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Такий арешт підлягає зняттю після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором, а у разі визнання кредитного договору недійсним - після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти в розмірі, визначеному судом відповідно до частини першої цієї статті.

Таким чином, заява про накладення арешту на майно, яке було предметом застави, повинна бути подана кредитодавцем під час розгляду справи, а не після постановлення судового рішення про визнання недійсним договору застави. Іншого порядку розгляду даного питання діючим законодавством не передбачено.

У зв'язку з цим, питання про накладення арешту за заявою представника відповідача ПАТ "Універсал Банк" в порядку ч.5 ст. 1057-1 ЦК України, має вирішуватися при прийнятті судом рішення про визнання недійсним спірного іпотечного договору, а не шляхом постановлення ухвали про забезпечення позову по суті.

Оскільки суд не є судом, який визнав недійсним договір застави (іпотеки), то він не має підстав для застосування на теперішній час положень ч. 5 ст. 1057-1 ЦПК України, і це питання може бути вирішено шляхом звернення ПАТ "Універсал Банк" до суду, що розглядає справу про визнання недійним договору іпотеки недійним.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

А відтак, у задоволенні заяви ПАТ "Універсал Банк" ОСОБА_1 про накладення арешту в порядку ч.5 ст.1057-1 ЦК України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.4, 151-154, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України,-

ухвалив:

В задоволені заяви представника відповідача ПАТ "Універсал Банк" ОСОБА_1 про накладення арешту в порядку ч.5 ст.1057-1 ЦК України по справі за позовом ОСОБА_2

до ПАТ "Універсал Банк", Приватного нотаріусу Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3

про зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, або протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Мартинишин М.О.