У Х В А Л А

8 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2016 року, клопотання про звільнення від сплати судового збору у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Романенко Станіслав Олександрович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

в с т а н о в и л а :

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області рішенням від 18 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 5 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила; рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2016 року залишила без змін.

21 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статей 229, 230, 233, 258, частини другої статті 264, статті 377, частини першої статті 632 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

На підтвердження підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанови Верховного Суду України від 16 березня, 27 квітня, 12 жовтня 2016 року.

Водночас заявниця порушує питання про звільнення її від сплати судового збору за подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень, посилаючись на свій скрутний майновий стан, указує на свій похилий вік і на те, що є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, третьої статті 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Ураховуючи наведене, клопотання про звільнення заявниці від сплати судового збору за подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 5 жовтня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд погодився з висновками судів про те, що позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу домоволодіння під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалась; крім того, суди встановили, що позивачка отримала від відповідача за продаж будинку 15 тис. грн, що підтверджується розпискою від 27 лютого 2008 року та умовами договору.

Натомість у наданих постановах, на які посилається заявниця, Верховний Суд України дійшов таких висновків:

- у постановах від 16 березня, 27 квітня 2016 року йдеться про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної вигоди (статті 203, 717 ЦК України). Отже, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

- у постанові від 12 жовтня 2016 року зазначено про те, що особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. Підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці (статті 120, 141 ЗК України).

Таким чином, висновки, викладені в ухвалі суду касаційної інстанції, про перегляд якої подано заяву, не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 16 березня, 27 квітня,12 жовтня 2016 року, на які заявниця посилається на обґрунтування своїх вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись статтею 82, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору за подання і розгляд заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання заяви про перегляд Верховним Судом України рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Романенко Станіслав Олександрович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Романенко Станіслав Олександрович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним судом України рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко