УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гвоздика П.О., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Сонячненська сільська рада Охтирського району Сумської області, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про відшкодування майнової та моральної шкоди і зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 26 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Сонячненська сільська рада Охтирського району Сумської області, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про відшкодування майнової та моральної шкоди і зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 4 772 грн на відшкодування майнової шкоди та 200 грн компенсації завданої моральної шкоди. Зобов'язано ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту частину присадибної земельної ділянки, якою користується ОСОБА_4, встановивши з боку сусідньої земельної ділянки, що знаходиться в користуванні ОСОБА_4 тверду межову огорожу на місці раніше розташованої старої огорожі, яка проходила позаду приміщення літньої кухні, позначеної на генеральному плані літера «Д», вздовж всієї земельної ділянки. Зобов'язано ОСОБА_5 звільнити від самовільно встановленої огорожі із сітки рабиці прохід з подвір'я житлового будинку по АДРЕСА_1 на подвір'я господарського двору цього житлового будинку, відновивши прохід у попередньому вигляді, а в решті вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 26 червня 2015 року рішення місцевого суду у частині вирішення вимог позову про відшкодування майнової шкоди скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у позові, а рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов'язання ОСОБА_5 до вчинення дій, розподілу судових витрат змінено, абзаци четвертий та п'ятий резолютивної частини рішення викладено в іншій редакції, а саме: зобов'язано ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту частину присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1; зобов'язано ОСОБА_5 звільнити від самовільно встановленої огорожі із сітки рабиці прохід з подвір'я житлового будинку по АДРЕСА_1 на подвір'я господарського двору цього житлового будинку. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Судами встановлено, що сторони у справі є власниками квартир АДРЕСА_1.

Спірна земельна ділянка виділялася для забудови багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 в 1915 році.

На даний час вказана земля не приватизована, належить Сонячненській сільській раді, була розділена приблизно в рівних частках між жителями цього будинку самими жителями будинку.

Також встановлено, що ОСОБА_5 самовільно на вказаній земельній встановила огорожу із сітки рабиці, чим закрито прохід з подвір'я житлового будинку по АДРЕСА_1 на подвір'я господарського двору цього житлового будинку.

За таких обставин, місцевий суд, з висновками якого в цій частині погодився й суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ст. 213 ЦПК України, встановивши на підставі доказів, яким було надано належну оцінку, ті факти, що відповідачкою за земельній ділянці, яка перебуває у спільному користуванні сторін, на власний розсуд, незважаючи на волю й думку інших власників квартир багатоквартирного будинку, встановлено огорожу, чим створюються ОСОБА_4 перешкоди у користуванні спірною земельною ділянкою, дійшов правильного висновку про зобов'язання відповідачки звільнити самовільно зайняту частину присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 від встановленої нею огорожі із сітки рабиці, відновивши, тим самим, прохід з подвір'я цього житлового будинку на подвір'я господарського двору вказаного будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 2 ст. 338 ЦПК України підстави для скасування судових рішень.

Наведені у касаційні скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 26 червня 2015 року та в незміненій частині рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

П.О. Гвоздик
І.М. Завгородня
В.І. Мартинюк