Єдиний унікальний номер: 448/1294/15-ц
Провадження № 2/448/37/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18.02.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого судді Борисенко В.В.

при секретарі Рушеляк Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області з участю третіх осіб Мостиської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу ОСОБА_2, Мостиського районного управління юстиції Львівської області та ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

10.12.2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що його батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належав житловий будинок з господарськими спорудами № 71 по вул. Садовій в с. Довгомостиська Мостиського району Львівської області.

Зазначав, що 17.12.1992 року помер батько, а спадщину прийняла його (позивача) мати (дружина спадкодавця), як спадкоємець першої черги.

20.10.1995 року померла його (позивача) мати, яка за свого життя своїм майном не розпорядилася. Вказував, що він (позивач), як спадкоємець першої черги спадкування за законом у встановлений законом строк не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак у відповідності до вимог ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), вважається таким, що прийняв спадщину, так як вступив в управління спадковим майном після смерті матері обробляв земельну ділянку, здійснював догляд за будинком та проводив поточні ремонти.

Стверджував, що не може у позасудовому порядку оформити право власності на спірне будинковолодіння, оскільки на такий не має правовстановлюючих документів.

З огляду на наведені обставини, просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним (позивачем) право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5

Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяву, де просив суд розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просив слухати справу без його участі, так як сільська рада даний позов підтримує.

Третя особа у справі ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій вказала, що їй відомо про наявність даного позову в суді, де її залучено до участі в справі в якості третьої особи, так як її матірю ОСОБА_5 складено за життя заповіт, котрим вона заповіла все своє майно їй та брату (позивачу у справі), зазначивши, що вона на дану спадщину не претендує та відмовляється від належної їй частки в користь позивача.

Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, однак подав заяв, в якій просив розглянути справу без його участі.

Треті особи приватний нотаріус ОСОБА_2 та Мостиське РУЮ Львівської області були своєчасно і належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи, однак такі в суд не зявилися і не повідомили про причини своєї неявки, а також від них не надходило клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: с. Довгомостиська, вул. Садова, 71, Мостиського району Львівської області, відноситься до суспільної групи «колишній колгоспний двір», головою якого був ОСОБА_4.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 Закону «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх.

Станом на 15.04.1988 року та станом на 01.04.1991 року в даному господарстві, крім голови двору, проживала також його дружина ОСОБА_5. Таким чином, кожному із них належалось право на 1/2 частку вищевказаного будинковолодіння як члену колгоспного двору.

17.12.1992 року ОСОБА_4 помер, не розпорядившись за життя власним майном, та такою що спадщину після його смерті прийняла вважається лише його дружина, оскільки вона постійно проживала з спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

20.10.1995 року померла також ОСОБА_5, яка за життя склала заповіт, котрим все своє майно заповіла власним дітям: позивачу у справі та ОСОБА_3 (третій особі). Даний заповіт ніким не оспорювався та не відмінявся. Спадкоємців, яким би належало право на обовязкову частку в даній спадщині, немає.

Спадкоємець ОСОБА_3 на дану спадщину не претендує та відмовляється від такої у користь свого брата позивача у справі.

В свою чергу, позивач спадщину після смерті матері прийняв, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (регулярно проводить поточні ремонти будинку, обробляє земельну ділянку, оплачує комунальні послуги).

Вказані обставини підтверджуються наявним у справі доказами: копіями свідоцтва про смерть серії ІІІ-СГ № 407554 від 19.12.1992 року та серії І-СГ № 298987 від 21.10.1995 року; копією довідки виконкому Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області № 2220 від 28.10.2015 року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 42529129, № 42529070, № 42529091 та № 42529109 від 21.12.2015 року; копією заповіту від 19.10.1995 року (зареєстрованого в реєстрі за № 84); довідкою Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області № 02-18/610 від 29.12.2015 року, а також іншими матеріалами справи.

Згідно вимог ст.ст.548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, для оформлення спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Таким, що спадщину прийняв, визнається спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом майна ОСОБА_5, так як інший спадкоємець за даним заповітом ОСОБА_3 спадщини не прийняла та відмовляється від такої у користь позивача, зважаючи, що спадкоємців, яким би належало право на обовязкову частку у спадщині, в ОСОБА_5 немає, беручи до уваги, що позивач дану спадщину прийняв, так як вступив в управління спадковим майном, однак через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок позбавлений можливості належним чином оформити свої спадкові права, суд вважає, що за ним слід визнати право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: с. Довгомостиська, вул. Садова, 71, Мостиського району Львівської області, згідно позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.524, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст.3, 4, 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: с. Довгомостиська, вул. Садова, 71, Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 20.10.1995 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_6