У Х В А Л А

Справа № 126/1933/16-ц

Провадження № 2/126/701/2016

"28" жовтня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бершадь скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, -

ВСТАНОВИВ:

Міністерство аграрної політики та продовольства України звернулося до суду з даною скаргою, якою просить поновити їм строк на оскарження рішення державного виконавця - постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про накладення штрафу від 12 січня 2016 року серії ВП№ 49137586 та визнати цю постанову протиправною та скасувати її.

В обґрунтування скарги зазначає, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2015 року у справі № 126/2474/15-ц частково задоволено позов ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Судом першої інстанції визнано незаконним та скасовано наказ ОСОБА_3 від 07 липня 2015 року про звільнення ОСОБА_2; поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді директора державного багатопрофільного підприємства «Урожай» з 7 липня 2015 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді директора державного багатопрофільного підприємства «Урожай» допущено до негайного виконання.

На виконання вищевказаного судового рішення, наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про ОСОБА_2В.» від 04 листопада 2015 року № 236-п, поновлено ОСОБА_2 на посаді директора державного багатопрофільного підприємства «Урожай».

У вказаному вище наказі ОСОБА_3 не було зазначено дату поновлення ОСОБА_2 на посаді, оскільки в частині судового рішення, яка допущена Бершадським районним судом Вінницької області до негайного виконання, така була відсутня.

05 січня 2016 року, в порядку статей 5, 11, 12, 75, 76, 89 Закону України «Про виконавче провадження», на адресу ОСОБА_3 надійшла ОСОБА_4 державного виконавця від 29 грудня 2015 року № 20.1-131/20 щодо негайного виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2015 року по справі № 126/2474/15-ц, в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді директора державного багатопрофільного підприємства «Урожай» з 7 липня 2015 року, про що письмово повідомити відділ не пізніше 05.01.2016 року.

Тоді наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про внесення змін до наказу ОСОБА_3 від 04.11.2015 № 236-п» від 04 січня 2015 року № 1-п, було внесено зміни до наказу від 04.11.2015 № 236-п «Про ОСОБА_2В.», виклавши у такій редакції: «Поновити ОСОБА_2 на посаді директора Державного багатопрофільного підприємства «Урожай» з 07 липня 2015 року».

Крім того, 05 січня 2016 року ОСОБА_3 листом (вих. № 37-27-3-10/135) було повідомлено відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та ОСОБА_2 про виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02.09.2015 року (справа № 126/2474/15-ц).

Проте, 15 січня 2016 року, з мотивуванням за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця, на адресу ОСОБА_3 надійшла постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про накладення штрафу від 12 січня 2016 року серії ВП № 49137586, в сумі 680,00 грн., а також ОСОБА_4 державного виконавця від 12 січня 2016 року № 20.1-241/20 щодо негайного виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2015 року по справі № 126/2474/15-ц, про що письмово повідомити відділ не пізніше 19.01.2016.

ОСОБА_3 листом від 18.01.2016 № 31-4/39 повторно повідомив відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02.09.2015 (справа № 126/2474/15-ц).

ОСОБА_3 вважаючи, що при винесенні постанови про накладення штрафу грубо порушено вимоги чинного законодавства, права і інтереси, за відсутності вини 25.01.2016 року звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 12.01.2016 ВП № 49137586.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 у справі № 826/1191/16, закрито провадження у справі № 826/1191/16 та розяснено позивачеві, що вирішення спірних правовідносин відноситься до юрисдикції Бершадського районного суду Вінницької області. Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення штрафу від 12.01.2016, винесена у виконавчому провадженні № 49137586 з примусового виконання виконавчого листа № 126/2747/15-ц, виданого 03.09.2015 року Бершадським районним судом Вінницької області, то така справа має розглядатися судом за правилами цивільного судочинства.

ОСОБА_3 просить поновити строк для оскарження рішення державного виконавця з дати постановлення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду тобто з 12.07.2016 року, оскільки він пропущений з поважних причин.

Вважають, що постанова від 12 січня 2016 року серії ВП № 49137586 винесена з недотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», якою порушуються їхні законні права, оскільки станом на день вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2015 року ОСОБА_3 виконано в повному обсязі, а тому законних підстав для винесення постанови про накладення на ОСОБА_3 штрафу немає і оскаржена постанова підлягає скасуванню, через що звернулися до суду із даною скаргою.

Представник Міністерства аграрної політики та продовольства України в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені вчасно у встановленому законом порядку.

Представник Відділу примусового виконання рішень виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені вчасно у встановленому законом порядку. До суду надано заперечення в якому просять відмовити в задоволенні скарги з тих підстав, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на всій території України, а невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом. Оскільки позивач не виконав вимоги державного виконавця то на нього правомірно накладено штраф.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Розділом VII ЦПК України передбачено здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.

За ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як роз'яснив Верховний Суд України в своїх постановах від 11 листопада 2015 року по справі № 6-2187цс15, від 24 лютого 2016 року по справі № 6-3077цс15, від 16 березня 2016 року по справі № 6-30цс16 оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, штрафу, винесених в процесі виконання судового рішення в цивільній справі, здійснюються відповідно до порядку, встановленого розділом VІІ Цивільного процесуального кодексу України, тобто в порядку цивільної юрисдикції.

Судом встановлено, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2015 року у справі № 126/2474/15-ц частково задоволено позов ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді директора державного багатопрофільного підприємства «Урожай» допущено до негайного виконання.

На підставі рішення стягувач отримав виконавчий лист.

26.10.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

На виконання вищевказаного судового рішення, наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про ОСОБА_2В.» від 04 листопада 2015 року № 236-п, поновлено ОСОБА_2 на посаді директора державного багатопрофільного підприємства «Урожай», що підтверджується копією наказу № 236-2 (а.с. 11).

У вказаному вище наказі ОСОБА_3 не зазначив дату поновлення ОСОБА_2 на посаді, оскільки в частині судового рішення, яка допущена Бершадським районним судом Вінницької області до негайного виконання, така відсутня.

05 січня 2016 року, в порядку статей 5, 11, 12, 75, 76, 89 Закону України «Про виконавче провадження», на адресу ОСОБА_3 надійшла ОСОБА_4 державного виконавця від 29 грудня 2015 року № 20.1-131/20 щодо негайного виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2015 року по справі № 126/2474/15-ц, в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді директора державного багатопрофільного підприємства «Урожай» з 7 липня 2015 року, про що письмово повідомити відділ не пізніше 05.01.2016 року.

Судом встановлено, що наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про внесення змін до наказу ОСОБА_3 від 04.11.2015 № 236-п» від 04 січня 2015 року № 1-п, внесено зміни до наказу від 04.11.2015 № 236-п «Про ОСОБА_2В.», виклавши у такій редакції: «Поновити ОСОБА_2 на посаді директора Державного багатопрофільного підприємства «Урожай» з 07 липня 2015 року», що підтверджується копією наказу № 1-п (а.с. 10).

05 січня 2016 року ОСОБА_3 листом (вих. № 37-27-3-10/135) повідомлено відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та ОСОБА_2 про виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02.09.2015 року (а.с. 12).

Тобто ОСОБА_3 ОСОБА_4 державного виконавця виконало в повному обсязі.

Проте 15 січня 2016 року, з мотивуванням невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця, на адресу ОСОБА_3 надійшла постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про накладення штрафу від 12 січня 2016 року серії ВП № 49137586, в сумі 680,00 грн., а також ОСОБА_4 державного виконавця від 12 січня 2016 року № 20.1-241/20 щодо негайного виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2015 року по справі № 126/2474/15-ц, про що письмово повідомити відділ не пізніше 19.01.2016.

ОСОБА_3 листом від 18.01.2016 № 31-4/39 повторно повідомив відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02.09.2015 року (а.с. 14).

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Закон встановлює гарантії прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні.

Зокрема під час примусового виконання рішення державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 6 Закону).

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 Закону).

Закон також дає виконавцю право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у передбачених випадках (п. 13 ч. 3 ст. 11 Закону).

Згідно ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону).

Згідно ст. 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, передумовами для накладення на боржника за виконавчим документом, що зобов'язує його вчинити певні дії, штрафу та стягнення виконавчого збору є сукупність наступних обставин:

- відкриття виконавчого провадження шляхом винесення виконавцем відповідної постанови в якій боржнику надається строк для самостійного виконання судового рішення;

- належне повідомлення боржника про відкриття провадження та встановлений строк для виконання рішення шляхом направлення рекомендованого листа зі зворотнім повідомленням або в інший передбачений законом спосіб за умови наявності доказів його отримання боржником;

- невиконання боржником рішення без поважних причин.

З аналізу вказаних норм Закону випливає, що штраф можливо накласти на боржника лише у тому випадку, коли рішення суду не виконано без поважних причин, при цьому, державний виконавець повинен перевірити та переконатись у тому, що рішення суду не виконано без поважних причин, склавши про це відповідний акт, який згідно п. 1.5.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 року є документом, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Як вже зазначалося, ОСОБА_3, листом від 05 січня 2016 року та листом від 18.01.2016 № 31-4/39 заявник повідомив відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02.09.2015 року.

Отже в судовому засіданні достовірно встановлено, що заявником ОСОБА_4 державного виконавця виконано в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 385 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно з частиною другою зазначеної статті, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частини пятої статті 267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

ОСОБА_3 дізнався про порушення своїх прав 15.01.2016 і 25.01.2016 року звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 закрито провадження у справі і розяснено, що вирішення спірних правовідносин відноситься до юрисдикції Бершадського районного суду Вінницької області, після чого заявник одразу ж звернувся до суду із даною скаргою.

За таких обставин суд рахує причини пропуску ОСОБА_3 до суду з даною скаргою поважними і вважає за можливе поновити йому строк для оскарження рішення державного виконавця.

Зважаючи на викладене, те, що з боку Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надано належних та допустимих доказів, не надано ані матеріалів виконавчого провадження, ані обґрунтованих заперечень щодо невиконання рішення суду боржником суд вважає, що постанова від 12.01.2016 року підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.209-210,383-387 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України - задовольнити.

Поновити строк на оскарження рішення державного виконавця - постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про накладення штрафу від 12 січня 2016 року серії ВП№ 49137586.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про накладення штрафу від 12 січня 2016 року серії ВП № 49137586.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. Г. Рудь