Справа №717/70/16-ц
28 березня 2016 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Туржанського В.В.
при секретарі: Попельницькій С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кельменці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Відповідачка ОСОБА_1 судове засідання не зявилася будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача. Не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі.
Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів.
Судом досліджено наступні докази: розрахунки заборгованості за договором від 04.03. 2015 року укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 10.11.2015 року, копію заяви ОСОБА_1 від 16 березня 2007 року, копію генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукта кредитних карт від 04 березня 2015 року укладеної між ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_1, копія витягу з Умов і правил надання банківських послуг затверджених наказом ПАТ КБ „ПриватБанк №СП-2010-256 від 06.03.2010 року.
Відповідачка не сплачувала необхідні платежі, у звязку з чим утворилася прострочена заборгованість.
Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобовязань за цим договором, порушила свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Зокрема відповідачка не вносила своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі за договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором.
Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання.
Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.
У генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт за підписом відповідачки від 24.01.2013 року зазначено що остання ознайомилася і згідна з Умовами і правилами. Відповідачка надала свою згоду на те, що Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ „ПриватБанк Умовами і правилами, Тарифами складає між ним і Банком кредитний договір.
Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.
Суд вважає, що у стягнення з відповідачки на користь позивача 1213 гривень 70 копійок заборгованості по пені за користування кредитом слід відмовити. Зокрема у позовній заяві зазначено, що така пеня розраховується шляхом додавання залишку поточної заборгованості за наданим кредитом до залишку простроченої заборгованості за наданим кредитом та множенням отриманої суми на 4%, де 4% ставка пені.
В матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували що сторони домовились про таке нарахування пені.
Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1302 гривні 27 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.
Суд вважає, що з позивача на користь держави слід стягнути 160 гривень в рахунок судового збору, який не був сплачений у повному обсязі при поданні до суду позовної заяви. Зокрема до позовної заяви додано платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 1218 гривень від 11 грудня 2015 року. З відмітки на конверті у якому позовна заява надійшла до суду вбачається, що позов було відправлено 05 січня 2016 року. Згідно до ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Розмір судового збору в даному випадку складає 1378 гривень. Таким чином позивач недоплатив 160 гривень судового збору.
Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст.3,8,10, 11,15, 60, 79, 88, 212- 216, 224, 225, 226 ЦПК України, суд, -
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк на користь держави 160 (сто шістдесят) гривень судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кельменецький районний суд. Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Це заочне рішення може бути переглянуте Кельменецьким районним судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: