УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року у розмірі 7 780 грн, з яких: 2 920 грн - заборгованість за кредитом; 4 860 грн - заборгованість з комісії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 3 000 грн, проте належним чином своїх зобов'язань не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 24 червня 2015 року відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 вересня 2015 року рішення районного суду залишено без змін.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, звернулась із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить її скасувати та вирішити питання по суті.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом першої інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для його скасування.

Апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано доказів отримання ОСОБА_4 кредиту у сумі 3 000 грн та внесення нею оплати за кредитним договором у розмірі 80 та 135 грн.

Зазначені висновки суду є правильними, зроблені на підставі дослідження та оцінки наданих сторонами доказів (ст. 212 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2008 року між ТОВ КБ «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_4укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 3 000 грн.

За умовами п. 1.4 кредитного договору, сума кредиту надавалася позичальнику готівкою через касу представника кредитора - відділення Укрпошти.

Згідно з меморіальним ордером від 03 жовтня 2008 року про здійснення платежу на суму 3 000 грн, платником є ТОВ КБ «Дельта», а отримувачем КМД УДППЗ «Укрпошта», призначення платежу: надання кредиту ОСОБА_4 згідно кредитного договору від 03 жовтня 2008 року переказом через УДППЗ «Укрпошта».

Згідно відповіді УДППЗ «Укрпошта», докази прийняття 03 жовтня 2008 року переказу від ТОВ КБ «Дельта» та відправлення його ОСОБА_4 надати неможливо внаслідок їх знищення за закінчення терміну зберігання.

Також, на вимогу суду, банк не надав доказів внесення оплати відповідачем ОСОБА_4 за кредитним договором в сумі 80 грн та 135 грн, хоча вказані докази повинні знаходитися у позивача.

Таким чином, при вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.М. Колодійчук
І.М. Фаловська