22.02.2016 Справа № 363/3951/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Баличевої М.Б.

секретар Кашоїда М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 вересня 2009 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 655. Згідно зазначеного договору ОСОБА_2 позичила у нього 239 550, 00 грн., що було еквівалентом 30 000, 00 дол. США із строком виплати боргу до 04 жовтня 2009 року. Станом на 04 жовтня 2009 року ОСОБА_2 повинна була йому сплатити суму коштів еквівалентну 30 000, 00 дол. США на момент повернення. Однак, порушуючи умови договору позики ОСОБА_2 у строк визначений договором не сплатила йому суму боргу, повернувши лише його частину. Оскільки, станом на вересень 2013 року частина заборгованості була непогашена, він звернувся до Вишгородського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_2 299 329, 87 гривень. ОСОБА_2 недотримуючись принципу добросовісності під час виконання нею своїх обовязків за договором позики, неодноразово вводила його в оману щодо намірів повернення коштів. 13 січня 2014 року за результатами судового розгляду справи № 363/3714/13-ц у звязку з досягненням відповідної угоди з ОСОБА_2 суд виніс рішення, яким постановив стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 79 930 грн. та понесені судові витрати в сумі 799 грн. 30 коп., всього 80 729 грн. 30 коп. Після набрання законної сили рішенням суду він звернувся до Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження із виконавчим листом 04.03.2014 року, який йому видав Вишгородський районний суд Київської області по справі № 363/3714/13-ц. У відкритому виконавчому проваджені ВП 44441979 з ОСОБА_2 на його користь було стягнуто 16 500 грн. З урахуванням того, що ОСОБА_2 знов вводить його в оману та навіть державного виконавця, щодо реальних намірів неповернення відповідних сум заборгованості, позивач вважає необхідним звернутись до суду для захисту своїх майнових прав із вимогою про стягнення з ОСОБА_2,А. грошових коштів, інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав повністю, та відповідно до заперечень наданих відповідачем пояснив суду, що оскільки договір між сторонами укладений в іноземній валюті, то до цих правовідносин не може бути застосовано урахування індексу інфляції простроченого зобовязання. Відповідно до виданої позивачу розписки від 16.03.2011 року ОСОБА_2 зобовязується сплачувати суму в розмірі 30 000 дол. США Також 31.08.2012 року між сторонами було підписано акт, в якому зазначено, що на відповідну дату ОСОБА_2 повернула ОСОБА_1 10 500 дол. США боргу відповідно до договору позики від 03.09.2009 року. При цьому зазначено, що на той момент залишок боргу, який підлягає поверненню становить 19 500 дол. США.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були переданої йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 03.09.2009р. був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачеві в позику грошові кошти в розмірі 239 550, 00 грн, що було еквівалентом 30 000, 00 дол. США строком до 04.10.2009р.

Укладення сторонами зазначеного договору позики та передача позивачем відповідачеві позики в зазначеній сумі підтверджується договором позики від 03.09.2009 року (а.с. 16).

Факт заборгованості за договором позики від 03.09.2009 року було встановлено рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13.01.2014 року по справі № 363/3714/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 79 930 грн., цей факт встановлення заборгованості не підлягає доказуванню (а.с.14-15).

На виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13.01.2014 року по справі № 363/3714/13-ц, 20.08.2014 року було відкрито виконавче провадження (а.с. 13).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Із позовної заяви та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що на цей час відповідачка ОСОБА_2 свої зобовязання не виконала, суму боргу в розмірі 79 930 позивачу не повернула.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розяснення колегії суддів судової палати в цивільних справах Верховного суду України, даного ухвалою від 12.03.2009р., відповідно до норм ст.с.10, 12, 15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України право, яке захищає суд, повинно існувати на день ухвалення судового рішення. Наявність судових рішень про стягнення боргу та передбачених ч.2 ст.625 ЦК України грошових сум за інші періоди невиконання боржником зобовязання й відкриття виконавчого провадження за цими рішеннями за відсутності реального виконання боржником свого зобовязання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що на цей час борг ОСОБА_2 позивачу не повернутий, його позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути інфляційну складову суми боргу в розмірі 41 144 грн. 03 коп., 3 % річних в розмірі 2 799 грн. 07 коп. та проценти за користування коштами в розмірі 14 424 грн. 51 коп.

Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101%.

Перевіряючи наданий позивачем розрахунок інфляційної складової за період з 01.01.2014 року по 31.05.2015 року, суд керується роз'ясненнями, наданими Верховним Судом України від 03.04.1997 року № 62-97р, відповідно до яких для визначення індексу інфляції необхідно перемножити між собою щомісячні індекси, які складають відповідний період прострочки; помножити заборгованість за договором позики на індекс інфляції за період прострочки виконання зобов'язання та поділити на сто, враховуючи той факт, що індекс інфляції визначається у відсотках. Розмір інфляційних збитків буде дорівнювати різниці між сумою боргу з урахуванням індексів інфляції та сумою боргу без урахуванням такової. При застосуванні індексу інфляції, індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, отже умовно потрібно вважати, що сума, яку було внесено за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період цього місяця, а з 16 по 31 число - з наступного місяця. Щомісячний розмір індексу інфляції є загальновідомою інформацією, яка публікується у офіційних виданнях, зокрема у газеті «Урядовий кур'єр».

Сума інфляційної складової за період з 01.01.2014 року по 31.05.2015 буде дорівнювати 41 144 грн. 03 коп, із розрахунку: коефіцієнт інфляції наростаючим підсумком за 2014 рік склав 124,9 %; сума заборгованості, включаючи втрати від інфляції за 2014 рік, складає 63 300, 00 * 124,9% : 100 = 79 061, 07 грн.; сума втрат від інфляції за 2014 рік на суму залишку основної заборгованості складає 79 061, 07 63 300, 00 = 15 761 грн.; коефіцієнт інфляції наростаючим підсумком на травень 2015 року склав 140,1%; сума заборгованості, включаючи втрати від інфляції за 2015 рік (січень травень) складає 63 300, 00 * 140, 1: 100 = 88 683, 03 грн.; сума втрат від інфляції за 2015 рік (січень травень) на суму залишку основної заборгованості складає 88 683, 03- 63 300, 00 = 25 383 грн.; сума втрат від інфляції за час з січня 2014 року до травня 2015 року становить 25 383 15 761 = 41 144, 03 грн.

Крім того, підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача 3% річних, оскільки відповідачкою було прострочено виконання зобов'язання за договором позики, а розмір відсотків за прострочення виконання зобов'язання договором позики, укладеним між сторонами не встановлено. 3% річних від простроченої суми боргу, що підлягають стягненню з ОСОБА_2, складає 2 799 грн. 07 коп із наступного розрахунку: (сума залишку основної заборгованості в розмірі 63 300 грн. * 538 днів (період нарахування відсотків 14.01.2014 року 06.07.2015 рік) * 3)/ (365*100) = 2 799, 07 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, у звязку із чим підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача 14 424, 51 грн., з розрахунку: період з 14.01.2014 14.04.2014 р. (90 днів), облікова ставка НБУ до 15.04.2014 року 6,5%, а тому сумою нарахованих процентів за цей період є 1014,5 грн.; період з 15.04.2014 16.07.2014 р. (92 дні), облікова ставка НБУ до 17.07.2014 року 9,5 % а тому сумою нарахованих процентів за цей період є 1515, 7 грн.; період з 17.07.2014 12.11.2014 р. (118 днів), облікова ставка НБУ до 13.11.2014 року 12,5 %, а тому сумою нарахованих процентів за цей період є 2558,01 грн.; період з 13.11.2014 05.02.2015 (84 дні), облікова ставка НБУ до 06.02.2015 року 14,0 %, а тому сумою нарахованих процентів за цей період є 2039, 47 грн.; період з 06.02.2015 03.03.2015 р. (25 днів), облікова ставка НБУ до 04.03.2015 року 19,5 %, а тому сумою нарахованих процентів за цей період є 845, 44 грн.; період з 04.03.2015 06.07.2015 р. (124 дні), облікова ставка НБУ до 06.07.2015 року 30 %, а тому сумою нарахованих процентів за цей період є 6451, 39 грн., а всього 14 424, 51 грн.

Оскільки відповідач порушив взяті на себе зобовязання, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 584 грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 526, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 60, 88, 212-215, 218, 292, 294,296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії СН № 408137, виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 22 січня 1997 року, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії СН № 688787, виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 05 лютого 1998 року, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2) суму витрат від інфляції в розмірі 41 144 (сорок одну тисячу сто сорок чотири гривні) 30 (тридцять) копійок, суму трьох відсотків річних в розмірі 2 799 (дві тисячі сімсот девяносто девять) гривень 07 (сім) копійок, суму процентів за користування коштами в розмірі 14 424 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) гривні 51 (пятдесят одну) копійку, а всього 58 367 (пятдесят вісім тисяч триста шістдесят сім) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії СН № 408137, виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 22 січня 1997 року, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії СН № 688787, виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 05 лютого 1998 року, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 584 (пятсот вісімдесят чотири) гривні.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його отримання копії цього рішення в апеляційний суд Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя М.Б. Баличева