АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 623/4334/15-ц Головуючий 1 інстанції :
Провадження:№ 22ц/790/2608/16
Категорія: сімейні Суддя-доповідач: Гуцал Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Піддубного Р.М., Котелевець А.В.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Посилався на те, що шлюбно-сімейні відносини між ним та відповідачем ОСОБА_3 припинилися майже сім років тому. З того часу кожен з подружжя мешкає окремо та живе власним життям. Протягом останніх двох років позивач співмешкає з іншою жінкою, з якою має спільну доньку, 2015 року народження. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області позов задоволено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_3. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм права процесуального.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_4 та його представник проти задоволення скарги заперечували.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається.

За змістом закону, принцип добровільності шлюбу, гарантований ст.51 Конституції України, є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість і його розірвання.

Згідно зі ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 1984 року. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Причиною розпаду сім'ї є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують.

Встановлено також і не заперечується представником відповідача, що позивач співмешкає з іншою жінкою, з якою має спільну доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.111 СК України, було вжито заходів щодо примирення подружжя - сторонам надавався строк для примирення, проте подружжям згоди щодо збереження шлюбу досягнуто не було.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу суд першої інстанції правильно виходив з того, що сторони на протязі останніх років не підтримують шлюбних стосунків, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що суд повно і всебічно з'ясував всі дійсні обставини справи та виконав інші вимоги цивільного судочинства і прийшов до правильного висновку про неможливість збереження сім'ї, вирішив дану справу згідно із законом, враховуючи категоричну позицію позивача, щодо предмету позову. За встановлених судом обставин подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примирення і збереження шлюбу між сторонами неможливе.

Про будь-які обставини які б свідчили про бажання ОСОБА_3 зберегти сім`ю та заходи, які вона вживала або має намір вжити для цього відповідач не зазначала.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що можливість примирення сторін на час розгляду справи втрачена.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд надав сторонами лише один місяць для примирення, протягом якого ОСОБА_3 перебувала за кордоном, на правильність висновків суду не впливає, оскільки сторонами визнається той факт, що шлюбні стосунки між ними не підтримуються протягом останніх років, а позивач категорично заперечує можливість примирення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді