АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Притула Н.Г.
№ 22-ц/796/5722/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар: Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна», треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк», Дочірнє підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Макс ЛЛС» «Автоінвестстрой-Суми», про стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ СК «ПЗУ Україна»), треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк»), Дочірнє підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Макс ЛЛС» «Автоінвестстрой-Суми», про стягнення страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ОСОБА_2 виконав всі свої зобов'язання, передбаченні договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, своєчасно надав ПрАТ СК «ПЗУ Україна» всі необхідні документі. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» навмисно затримувало час виплати страхового відшкодування, а в подальшому взагалі відмовило у виплаті страхового відшкодування. На відміну від страховика позивач не наділений правом та обов'язком з'ясування причин страхового випадку. Неможливість встановити причини пожежі страховиком не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представники ПАТ КБ «Правекс-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Макс ЛЛС» «Автоінвестстрой-Суми» не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 25 жовтня 2010 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №008914, відповідно до якого ОСОБА_2 застрахував належний йому автомобіль АС G 3302 АХІ-1 ЗНГ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Вигодонабувачем за договором було визначено ПАТ КБ «Правекс-Банк» (а. с. 16-29).

Згідно з п. 3.5.3. договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №008914 до страхових ризиків за цим договором, віднесено зокрема, пошкодження та/або знищення застрахованого транспортного засобу або його обладнання внаслідок раптової дії термічного чинника, що знаходиться назовні застрахованого транспортного засобу (пожежа, вибух), а також самозаймання внаслідок помилок товаровиробника транспортного засобу

16 серпня 2011 року о 18 год. 25 хв. з автомобілем АС G 3302 АХІ-1 ЗНГ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на трасі Київ-Чернігів між смт. Козелець та с. Лемеші сталася пожежа в моторному відсіку автомобіля внаслідок чого пожежею було знищено салон та двигунний відсік автомобіля.

Згідно з акту від 16 серпня 2011 року, довідкою від 17 серпня 2011 року №23/1208, що складені Козелецьким РВ ГУ МНС України в Чернігівській області, причиною пожежі автомобіля АС G 3302 АХІ-1 ЗНГ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визначено коротке замкнення електрообладнання автомобіля (а. с. 34-35).

Згідно висновку №309/2011 про оцінку колісного транспортного засобу, що складений «Ікар ВМЗ Сервіс», станом на 14 серпня 2011 року ринкова вартість автомобіля АС G 3302 АХІ-1 ЗНГ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 107 136,00 грн., вартість матеріального збитку становить 79 549,24 грн., вартість пошкодженого автомобіля становить 14 500,00 грн.

18 серпня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про випадок та виплату страхового відшкодування та надав документи, які визначені договором страхування для вирішення питання виплати страхового відшкодування (а. с. 36).

Листом за №61 від 05 вересня 2011 року Дочірнє підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Макс ЛЛС» «Автоінвестстрой-Суми» повідомило позивача, що на даний час ТОВ «Автомобільний завод «ГАЗ» проводить додаткову сервісну компанію, метою якої є проведення робіт по заміні паливопровода для забезпечення безпечної, довговічної та надійної експлуатації автомобіля.

23 листопада 2011 році ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулося до вигодонабувача за договором добровільного страхування ПАТ КБ «Правекс Банк» про рішення щодо отримання страхового відшкодування в рахунок погашення кредиту (а. с. 38).

22 грудня 2011 року керівником кредитної групи відділу роздрібного бек-офісу департаменту бізнес бек-офісу головного операційного управління ПАТ КБ «ПравексБанк» до страхової компанії було направлено лист за №55812/04-01 про відмову від отримання страхового відшкодування за договором, який укладений між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» і ОСОБА_2 (а. с. 40).

07 березня 2012 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» повідомило ОСОБА_2 про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки пожежа сталася не внаслідок дії термічного чинника, що знаходиться назовні застрахованого транспортного засобу або внаслідок помилок товаровиробника (а. с. 41).

26 квітня 2012 року представник позивача звернувся до ОСОБА_2 із заявою про перегляд рішення стосовно виплати страхового відшкодування (а. с. 42-45).

14 травня 2012 року листом №3002-31 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повідомило представника ОСОБА_2, що підстави для виплати страхового відшкодування відсутні, оскільки не встановлено факту страхового випадку (а. с. 46-47).

07 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», треті особи: ПАТ КБ «Правекс-Банк», Дочірнє підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Макс ЛЛС» «Автоінвестстрой-Суми», про стягнення страхового відшкодування. Просив стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на його користь заборгованість за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №008914 в сумі 162 811,33 грн., з яких: 88 289,20 грн. - несплачена сума страхового відшкодування (107 136,00 грн. (ринкова вартість транспортного засобу) - 14 500,00 грн. (ринкова вартість залишків транспортного засобу) + 300,00 грн. (послуги транспортування) - 4 646,80 грн. (франшиза)); 12 360,49 грн. пеня нарахована згідно п. 9.5.5 Договору за період з 01 жовтня 2011 року по 31 липня 2015 року; 10 159,31 грн. - три відсотки річних та 52 002,33 грн. - сума інфляційних за той же період.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Згідно з п. 2.1.28 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №008914 визначено, що страховий випадок - передбачена цим договором страхування подія (ризик, визначений обраною страхувальником програмою страхування та зазначений в ОУС Договору), що відбулася в період дії цього договору та з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику (вигодонабувачу, застрахованим особам, третім особам) на умовах цього договору.

Згідно з умовами договору страхувальник має право одержати страхове відшкодування при настанні страхового випадку в порядку та на умовах передбачених цим договором (п. 9.1.1 договору).

За умовами Договору страхувальник зобов'язаний надати страховику документи, передбачені розділом XII договору «Перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку і розмір збитків», що стосуються страхового випадку та його наслідків; при настанні випадку, який в подальшому може бути кваліфікований як страховий, негайно, але в будь-якому разі не пізніше 24-х годин з моменту настання відповідної події повідомити Страховика; виконувати інструкції Страховика, компетентних органів або уповноважених представників та надавати повну і достовірну інформацію щодо обставин настання випадку, який в подальшому може бути кваліфікований як страховий; надати можливість уповноваженим представникам страховика та інших компетентних органів провести огляд і експертизу ТЗ, з яким стався страховий випадок, для визначення обставин наслідків такого випадку (п. п. 9.2.9.- 9.2.12.).

Згідно з п. п. 9.4.1., 9.4.3., 9.4.7. договору страхування страховик має право: перевірити інформацію надану страхувальником, а також виконання ним вимог та умов договору; з'ясовувати причини, обставини і наслідки страхового випадку, перевіряти всі надані документи; відмовити у виплаті страхового відшкодування за договором страхування у випадках, передбачених чинним законодавством України, цим договором та/або відповідними правилами страхування страховика.

Згідно з п. 9.5.5. договору страховик зобов'язаний: протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання події, яка в подальшому може бути кваліфікована як страховий випадок, вжити заходів щодо оформлення необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування відповідно до умов цього договору.

Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виходило з того, що подія, з приводу якої подано заяву не підпадає під страхові ризики, на випадок яких застраховано транспортний засіб. Згідно Акту від 16 серпня 2011 року, довідки від 17 серпня 2011 року №23/1208, що складені Козелецьким РВ ГУ МНС України в Чернігівській області, причиною пожежі визначено коротке замкнення електрообладнання автомобіля, а не раптова дії термічного чинника, що знаходиться назовні застрахованого транспортного засобу (пожежа, вибух), або самозаймання внаслідок помилок товаровиробника транспортного засобу, як зазначено в п. 3.5.3. договору.

Оспорюючи правомірність відмови ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у виплаті страхового відшкодування, ОСОБА_2 не було надано доказів на підтвердження того, що пожежа, яка мала місце 16 серпня 2011 року, сталася внаслідок помилки товаровиробника транспортного засобу. Питання про призначення відповідної експертизи позивач не порушував.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 не заперечував, що наслідковий зв'язок самозаймання електрообладнання автомобіля з помилкою товаровиробника транспортного засобу необхідно доводити. Він також зазначив, що причиною короткого замкнення електрообладнання автомобіля могла бути не лише помилка товаровиробника транспортного засобу. Питання призначення експертизи ОСОБА_2 в суді не порушував через брак коштів. Представник ОСОБА_2 вважав, що позивач має право отримати страхове відшкодування від ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з тих підстав, що останнє раніше виплачувало страхове відшкодування в аналогічних випадках. Крім того, добровільне страхування автомобіля ОСОБА_2 було здійснене на вимогу ПАТ КБ «Правекс-Банк», яке надало ОСОБА_2 кредит. Страхова кампанія була визначена не особисто ОСОБА_2, а ПАТ КБ «Правекс-Банк». Цим порушені права ОСОБА_2 як споживача послуг страхування.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що за умовами укладеного договору саме ПрАТ СК «ПЗУ Україна» мало з'ясовувати причини страхового випадку, оскільки таке зобов'язання виникає лише в тому випадку, коли подія, з приводу якої подано заяву страховиком підпадає під страхові ризики. Як було зазначено, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування слугувало те, що подія, з приводу якої подано заяву не підпадає під страхові ризики. Отже, обов'язок доведення помилки товаровиробника транспортного засобу покладається саме на позивача (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді