Справа № 462/322/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», третя особа Приватне акціонерне товариство «Приватбанк» - про стягнення страхової виплати та ін., суд

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», третя особа ПАТ «Приватбанк», в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» на його користь страхову виплату в сумі 5534,49 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., понесені судові витрати в розмірі 6 211,8 грн., а всього 12 746,29 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.10.2014 р. у м. Львові на вул. Патона, 8 за участю невідомого автомобіля було пошкоджено автомобіль позивача марки «Богдан 21114», номерний знак НОМЕР_1, який був припаркований біля тротуару вказаного будинку. Даний автомобіль застрахований у страховій компанії ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» /страхування КАСКО/ та за договором страхування страхувальником та вигодонабувачем є ПАТ «Приватбанк». На місце ДТП позивач викликав працівників ДАІ, які склали необхідні документи, а також повідомив страховика, однак його представник на місце ДТП не прибув. Після звернення позивача до відповідача про здійснення страхової виплати, останній відмовив йому на підставі п.16.1.3 та п.13.3.7 договору страхування № LVH1CPS-141C2B9, у звязку з поданням страхувальником завідомо неправдивих даних про обєкт страхування або про факт настання страхової події. Дана ситуація спричинила позивачу моральні страждання, які полягають у тому, що довгий час його переслідує безсоння, головна біль, втратив душевний спокій, відтак просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі договору №1516 про надання правової допомоги від 05.05.2016р., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що висновок експертного транспортно-трасологічного дослідження від 11.11.2014 р, поданий відповідачем, є неналежним доказом у справі, оскільки експерт, що проводив дане дослідження не мав права на його проведення, так як немає права на транспортно-трасологічні дослідження, позначені індексом «10.4», крім цього, в період з 30.09.2014р. по 20.03.2015р. не мав діючого свідоцтва експерта, не був попереджений про кримінальну відповідальність, сторона позивача була позбавлена можливості подати питання на які була потрібна відповідь експерта. Вказав, що позивач є належним позивачем у справі, оскільки саме йому спричинено шкоду у виді пошкодження його автомобіля внаслідок ДТП 17.10.2014 р.

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 30.10.2013 р. /а.с.107/ та є представником третьої особи, діє на підставі довіреності від 08.12.2014 р. /а.с.108/, позовні вимоги заперечив, посилаючись на письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. Додатково пояснив, що позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі висновку експертного транспортно-трасологічного дослідження, згідно якого подані відомості, з технічної точки зору, не відповідають дослідженим обставинам, а відтак, ОСОБА_1 надано неправдиві відомості. Крім того, вказав, що договір страхування № LVH1CPS-141C2B9 було укладено між відповідачем та третьою особою, та, оскільки, позивач не є стороною договору, немає правових підстав для звернення до суду, а тому просить в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників осіб, які брали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи та докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3, 4 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.9.1. ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до вимог ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та додає до неї певний, визначений цим Законом, пакет документів.

Судом встановлено та цього не заперечили представники сторін та третьої особи в судових засіданнях, що між позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ПАТ КБ «Приватбанк» 10.02.2014 р. укладено договір фінансового лізингу № LV00A+28392141, згідно якого, за анкетою-заявою за програмою «Авто в кредит за 30 хвилин» ПАТ «Приватбанк» передав позивачу в лізинг автомобіль марки «Богдан 21114-010-88-4-202» 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 /а.с.9, 10,11/.

Як вбачається із матеріалів справи умовами даного договору лізингу передбачено, що позивач ОСОБА_1 як лізингоодержувач зобовязався сплачувати щорічний платіж по відшкодуванню витрат лізингодавця, повязаних зі страхуванням за цим договором по графіку лізингових платежів та згідно Додатку №2 до договору фінансового лізингу має здійснювати такі платежі з лютого 2014 р. по січень 2019 р. /а.с.11, 12/.

Згідно матеріалів справи, 12.02.2014р. між ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № LVH1CPS-141C2B9, предметом даного договору є автомобіль марки «Богдан 21114» 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, де страхувальником та вигодонабувачем є ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно п. 3.1 цей договір укладено на виконання умов договору застави з метою виконання зобовязань за кредитним /лізинговим/ договором LV00A+28392141 /а.с5,6-7/.

Як вбачається з матеріалів по ДТП, яка мала місце на вул. Патона, 8 у м. Львові 17.10.2014 року, долучених до матеріалів справи, 17.10.2014 р. ОСОБА_1 було зроблено повідомлення черговому ВДАІ м. Львова про те, що на його припаркований автомобіль марки «Богдан 211140» було здійснено наїзд. По результатах перевірки встановити автомобіль, причетний до даного ДТП не надалось можливим /а.с.95-103/.

Згідно заяви про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» 20.10.2013 р. /а.с.75/.

Із долученого до матеріалів справи листа-відповіді ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» на імя ОСОБА_1 вбачається, що останньому відмовлено у виплаті страхового відшкодування згідно п.16.1.3, п.13.3.7 договору страхування, у звязку з подачею страхувальником завідомо неправдивих відомостей про обєкт страхування чи про факт настання страхового випадку /а.с.8/.

Однак, суд критично оцінює поданий відповідачем висновок експертного транспортно-трасологічного дослідження від 11.11.2014р., на який ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» посилається як на підставу своєї відмови /а.с.64-70/, оскільки такий проведений експертом, який не має спеціальної підготовки за спеціальністю «10.4» для проведення транспортно-трасологічного дослідження, як це передбачено Положенням про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого Наказом №86/5 від 09.08.2005р., без попередження експерта про кримінальну відповідальність, заперечується стороною позивача, а відтак може викликати сумніви щодо його повноти, обєктивності та законності.

Натомість, як вбачається із висновку № 2572 судової транспортно-трасологічної експертизи від 27.01.2016р., призначеної ухвалою суду, який суд приймає до уваги, оскільки такий сторонами не піддавався сумніву та не суперечить доказам по справі, з технічної точки зори, виключити технічну спроможність пояснень водія ОСОБА_1 власника автомобіля НОМЕР_3 відносно механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди в частині, що його автомобіль отримав пошкодження знаходячись в припаркованому стані неможливо. Отже, автомобіль ВАЗ-211140 /Богдан 2111/ АА 7383 ОВ міг отримати описані вище фактичні пошкодження, які були зафіксовані працівниками ВДАІ за обставин, коли знаходився в нерухомому стані на ділянці фіксації даного автомобіля та слідових даних у м. Львів на вул. Патона, поблизу буд.№8 /а.с.118-121/.

Відтак, суд приходить до переконання, що відмова ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування з підстав надання ним недостовірних відомостей щодо обєкта страхування чи про факт настання страхового випадку є передчасною та, такі висновки відповідача, спростовуються належними та допустимими доказами по справі, а тому є необґрунтованими.

Крім цього, суд не бере до уваги заперечення відповідача та третьої особи про те, що ОСОБА_1 немає права вимоги щодо страхового відшкодування, оскільки не є стороною договору страхування, виходячи з наступного.

Згідно ст.9 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувачу (сублізингоодержувачу) забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника. Лізингоодержувач (сублізингоодержувач) має право вимагати, у тому числі й від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його прав на предмет лізингу.

Відповідно до ч.2 ст.806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм /оренду/ з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Положеннями ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви, серед іншого, додається документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

Відповідно до розяснень даних у п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором /речове право/, такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1.Правил дорожнього руху України /посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб/.

При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обовязки щодо однієї зі сторін.

Також, суд враховує, що на момент розгляду справи у суді позивач ОСОБА_1 продовжує виконувати умови договору фінансового лізингу, зокрема і несе витрати щодо страхування предмету лізингу, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось представниками сторін в судових засіданнях. Також суд приймає до уваги і те, що до моменту надання висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №2572 від 27.01.2016 р., відповідач у своїх офіційних документах та запереченнях на позов /а.с.62/ вказував ОСОБА_1 як страхувальника нарівні із ПАТ КБ «Приватбанк», а отже, не мав сумнівів щодо того, що ОСОБА_1 має право вимоги як страхувальник, що стверджується зокрема, відповіддю ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», страховим актом від 13.11.2014 р. /а.с.8, 73/.

Відтак, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є володільцем автомобіля марки «Богдан 21114-010-88-4-202» 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 на підставі договору фінансового лізингу № LV00A+28392141 від 10.02.2014року, укладеного із ПАТ КБ «Приватбанк» /а.с.9-12/, та як лізингоодержувач, несе фактичні витрати, повязані з необхідністю відновлення пошкодженого предмету лізингу, а тому шкоду внаслідок ДТП, що мала місце 17.10.2014р. заподіяно саме позивачу.

Згідно висновку № 2 експертного автотоварознавчого дослідження від 12.01.2015року, складеного експертом - автотоварознавцем ТзОВ «Експертиза», вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля «ВАЗ 211140», 2013 року випуску, номерний знакНОМЕР_2, внаслідок пошкодження у ДТП, з врахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 30.12.2014 р., в цінах станом на час проведення дослідження без врахування ПДВ, становить 5534,49 грн.

Заперечення представника відповідача щодо неможливості прийняття до уваги зазначеного висновку виходячи з того, що вартість відновлювального ремонту вказано на момент проведення дослідження, тобто станом на 30.12.2014 р., а не на момент ДТП -17.10.2014р., суд вважає безпідставними, оскільки зазначений висновок експерта відповідачем не спростовано іншими належними доказами, клопотання про призначення експертизи для визначення розміру завданої шкоди відповідач перед судом не заявляв.

Відтак, суд приходить до переконання, що позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення страхової виплати є підставною та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до розяснень даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Крім цього, ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що позивач на підтвердження причинно-наслідкового звязку між відмовою відповідача, що ґрунтувалася на експертному дослідженні від 11.11.2014р., не визнана у встановленому законом порядку неправомірною та спричиненням позивачу моральної шкоди, не надав суду достатніх доказів, а також, недовів, що саме внаслідок дій відповідача він зазнав моральних страждань, а саме: безсоння, головна біль. Відсутні в матеріалах справи і фактичні дані, які б свідчили про негативні наслідки зазначених подій, що призвели до втрати нормальних життєвих звязків позивача.

Відтак, у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Як вбачається із змісту ст.79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, а також витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно договору №02-15 про надання правової допомоги від 14.01.2015 року, акта виконаних робіт /надання правової допомоги/ та понесених витрат, повязаних з виконанням Договору 02-15, квитанції про сплату коштів від 14.01.2015 року, акта №2 виконаних робіт /надання правової допомоги/ та понесених витрат, повязаних з виконанням Договору 02-15, квитанції до прибуткового касового ордера №08 від 09.06.2016р., долучених до матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 уклав з адвокатом ОСОБА_2 договір про надання правової допомоги та здійснив оплату такої у розмірі 3320 грн. /а.с.42, 43, 54, 55, 140, 144, 145/.

Крім цього, позивачем ОСОБА_1 понесені витрати на проведення судової експертизи, зокрема, згідно квитанції №1 від 04.08.2015 р., здійснено оплату судової транспортно-трасологічної експертизи проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз від 27.01.2016 р. в розмірі 1843,20 грн.

Суд не враховує подану позивачем квитанції від 06.01.2015 р. про сплату 5.00 грн. та 800грн. за проведення експертного дослідження ТзОВ фірма «Експертиза» /а.с.13,14/, як доказ про понесені судові витрати, оскільки такі сплачено позивачем за послуги надані банком та експертного дослідження, а не судової експертизи, що згідно ст.79 ЦПК України не відноситься до витрат, повязаних з розглядом судової справи, а отже, не є судовими витратами.

Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути 10 941,29 грн., з яких 5 534,49 грн. страхова виплата /а.с.24/, 3 320 грн. витрати на правову допомогу /а.с.42,143/ та 1 843,20 грн. - витрати за проведення судової експертизи /а.с.140/, а також 243,60 грн. /а.с.1/ сплачений судовий збір.

Керуючись ст.10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.23, 806, 1167 ЦК України, ст.9, 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про фінансовий лізинг», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на користь ОСОБА_1 - 5 534 /пять тисяч пятсот тридцять чотири/ гривні 49 копійок страхової виплати, 5 406 /пять тисяч чотириста шість/ гривень 80 копійок судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський