Провадження № 2/127/265/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25.02.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітнім, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітнім. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1, являюсь рідною матір'ю ОСОБА_2. Відповідно до свідоцтва про народження, батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Батьки на теперішній час розлучені та разом не проживають. 15.07.2014 року, мати малолітнього ОСОБА_2 пішла з дому і до цього часу не повернулася. Позивачем ОСОБА_1 було вжито всіх заходів щодо встановлення місця перебування матері малолітнього ОСОБА_2, проте на даний час місце її перебування не відоме. Відповідач - батько малолітнього, ОСОБА_3 участі у вихованні, догляді та утриманні дитини не приймає, з дитиною не спілкується. Аліментів згідно з виконавчим листом №212/1126/2012, який видано Ленінським районним судом м. Вінниці не сплачує. Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 30.10.2013 року ОСОБА_3, засуджено за ч.І ст. 164 КК України за ухилення від сплати аліментів. Позивач в свою чергу повністю опікуюся дитиною. ОСОБА_5 проживає разом з позивачем у її квартирі за місцем її реєстрації. Позивач намагається максимально забезпечувати всі його потреби, займаюся вихованням хлопчика, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дитини, купує йому одяг, взуття інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб хлопчик отримував відповідне для його віку та потреб харчування. Крім того, відповідачами ОСОБА_2, та ОСОБА_3 у присутності нотаріуса складені заяви про те, що вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав на їх малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків , що виражається, зокрема, у тому, вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Просить позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановити опіку над ОСОБА_4 та призначити ОСОБА_1 опікуном малолітнього.

В судовому засіданні позивач позов підтримала за обстави викладених в ньому, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, однак будучи в судовому засіданні 20.01.2016року позов визнав, не заперечував щодо його задоволення.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

Враховуючи думку позивача вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів, постановивши по справі заочне рішення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_2 (а.с.4).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 26.12.1995 року розірвано шлюб між ОСОБА_7, та ОСОБА_1., після розірвання шлюбу прізвище дружини «ОСОБА_1» (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.3).

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.04.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.6).

Рішенням Ленінського районног осуду м. Вінниці від 17.02.2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 в розмірі 450 грн., щомісячно, з дня подачі заяви до суду, тобто з 24.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

Згідно вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 30.10.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 100годин (а.с.9).

Відповідно до довідки МКП «ЖЕК №12» № 101226 від 14.12.2015 року ОСОБА_4 проживає з ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.100.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 28.07.2015 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав на свого сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Опікуном просить призначити його бабусю - ОСОБА_1 (а.с.12).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 31.07.2015 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав на свого сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Опікуном просить призначити його бабусю - ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно довідки ДНЗ №60 Вінницької міської ради №141 від 27.11.2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 виховується в дошкільному навчальному закладі 360 з 14.08.2014 року по даний час. Вихованням дитини займається бабуся ОСОБА_1 в повній мірі забезпечує умови виховання та навчання дитини. Мати ОСОБА_2 в садочку не з'являється, вихованням дитини не займається (а.с.14).

Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з висновком виконавчого комітету Вінницької міської ради від 23.02.2016 року № 01-00-011-3795 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.49-50).

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно норм ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Як зазначено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Як встановлено в судовому засіданні, що і підтвердили свідки, малолітній ОСОБА_4 проживає разом із бабусею ОСОБА_1 та знаходиться на її повному утриманні, батьки неповнолітнього участі у його вихованні не приймаються, не цікавляться його фізичним та духовним розвитком.

Враховуючи встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

За клопотанням позивача судові витрати залишити за нею.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 152, 164, 165, 166, 169 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 218, 224- 226 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні позовних вимог про встановлення опіки та призначення опікуном - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: