Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 716/1305/15-ц
УХВАЛА

07.11.2016 рокум.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.,

при секретарі Климус Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна подання старшого державного виконавця Заставнівського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи боржника ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець Заставнівського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2 з тих підстав, що на виконанні в Заставнівському РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області перебуває зведене виконавче провадження про стягненню із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості в сумі 100780,80 гривень (в тому числі виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій).

26.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої відправлена боржнику рекомендованим листом. Також боржнику надано строк для самостійного виконання рішення, однак боржником у строк наданий для самостійного виконання рішення не виконано.

13.10.2016 року державним виконавцем в порядку ст. 33 Закону України «про виконавче провадження» винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного

З метою виконання виконавчих документів, за якими боржником є ОСОБА_2 01.09.2016 року державним виконавцем були направлені запити до Департаменту оборони державного кордону, щодо перетинання боржником державного кордону; до управління Державної міграційної служби, щодо наявності у боржника паспорту громадянина України для виїзду за кордон; Територіального сервісного центру 7342, щодо наявності транспортних засобів у боржника; Держгеокадастру, щодо отримання допомоги по безробіттю; до управління ПФУ в Заставнівському районі щодо отримання пенсії та заробітної плати; до Державної податкової інспекції, щодо працевлаштування та номерів рахунків у банках чи інших фінансових установах.

Згідно відповідей на дані запити встановлено, що у боржника ОСОБА_2 земельні ділянки, рахунки у банках відсутні, пенсію або допомогу по безробіттю він не отримує. Однак згідно відповіді ТСЦ за боржником ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб марки «Фольксваген Гольф», 1988 року випуску та «Тойота корола», 1985 року випуску.

З метою недопущення відчуження боржником майна, яке може перебувати у його власності, державним виконавцем 13.10.2016 року винесено постанову про арешт та розшук майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби боржник ОСОБА_2 систематично перетинає державний кордон.

28.10.2016 року ОСОБА_2 було повторно викликано та письмово попереджено про кримінальну відповідальність згідно ст. 382 КК України за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрала законної сили або перешкоджання їх виконанню.

Враховуючи викладене станом на 07.11.2016 року виконавчі листи не виконано, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито всіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням. Саме тому, просить тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням Заставнівського районного суду.

В судове засідання державний виконавець не зявився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив його задовольнити.

Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами,

визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, передбачених п.1-9 цієї статті. Пунктом 5 цієї статті передбачено, якщо підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, при наявності невиконаних зобов'язань, покладених на них судовим рішенням, згідно Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008р. та листа МЮ України від 06.06.08р. №25-32/507, листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.08р. №25-5347, є підставою для обмеження у праві виїзду особи за межі України.

Виходячи з вимог ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Відповідно до п.7. абз.2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", питання про тимчасове обмеження у праві виїзд за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Таким чином, для обмеження громадянина у праві виїзду за кордон за поданням державного виконавця суду необхідно встановити, що боржник вчиняє дії, які направлені на ухилення від сплати боргу, при цьому має можливості виконати своє зобов"язання.

Сам факт невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Судом встановлено, що на виконанні в Заставнівському РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області перебуває зведене виконавче провадження про стягненню із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості в сумі 100780,80 гривень.

26.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №716/1305/15-ц від 10.06.2016 року, копія якої, а також виклик державного виконавця про зявлення до державного виконавця на 02.08.2016 року відправлені боржнику рекомендованим листом, який він отримав 29.07.2016 року. Вказане вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення. Проте за вказаним викликом боржник ОСОБА_2 не зявився.

13.10.2016 року державним виконавцем в порядку ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного.

28.10.2016 року ОСОБА_2 було повторно викликано про зявлення до державного виконавця на 02.08.2016 року та письмово попереджено про кримінальну відповідальність згідно ст. 382 КК України за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрала законної сили або перешкоджання їх виконанню.

Як вбачається з матеріалів подання, в результаті вжитих державним виконавцем заходів, зясовано, що у боржника ОСОБА_2 відсутні офіційні доходи, за ним не зареєстровано транспортних заходів, відкритих банківських рахунків, також у останнього відсутнє нерухоме майно. Однак згідно відповіді ТСЦ за боржником ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб марки «Фольксваген Гольф», 1988 року випуску та «Тойота корола», 1985 року випуску.

З метою недопущення відчуження боржником майна, яке може перебувати у його власності, державним виконавцем 13.10.2016 року винесено постанову про арешт та розшук майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, упродовж 2014-2016 років ОСОБА_2 неодноразово перетинав кордон України. Зокрема останній раз ОСОБА_2 перебував за кордоном упродовж серпня 2016 року

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення, зокрема, не зявляється за викликами до державного виконавця, не повідомив державного виконавця про наявність у нього у власності рухомого майна, не надав державному виконавцю відомостей про місцезнаходження вказаного майна, що свідчить про невиконання ним обовязків, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» і, як наслідок, призводить до неможливості виконання рішень судів у зведеному виконавчому провадженні.

На підставі встановленого суд вважає, що вжиття заходів обмеження у праві виїзду за межі України, які просить застосувати до боржника старший державний виконавець Заставнівського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_1, є доцільною мірою для виконання судових рішень.

Як регламентує ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу», на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах вїзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Саме тому, суд вважає за необхідне виконання даної ухвали доручити Державній прикордонній службі України.

Керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, Законом України Про виконавче провадження , ст. 6 Закону України „ Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України , ст. 20 Закону України Про державну прикордонну службу України, суд-

У Х В А Л И В :

Подання старшого державного виконавця Заставнівського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи боржника ОСОБА_2 задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцю с. Вікно Заставніського району Чернівецької області до виконання своїх зобовязань за рішеннями судів у зведеному виконавчому провадженні №ЄДРВП 52649288.

Виконання ухвали доручити Державній прикордонній службі України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Пухарєва О.В.