АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5970/16 Справа № 201/2434/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

цивільну справу за апеляційною скаргою

Приватного акціонерного товариства

«Страхова компанія «Альфа Страхування»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, порушення норм матеріального права, де просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2016 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до страхової компанії, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог / т.1 а. с. 242-251 /.

Зазначеним рішенням від 09.06.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.

Суд стягнув з ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 45858,05 грн., а також 500 грн. за послуги евакуатора та 551,20 грн. понесених судових витрат.

Також, суд стягнув ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у сумі 98 953,74 грн., 500 грн. за послуги евакуатора та 994,54 грн. понесених судових витрат.

Судом, стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 14 964,59 грн. за втрату товарного вигляду транспортного засобу та 800 грн. за дослідження, а також 157,66 грн. понесених судових витрат / т.1 а. с. 228-234 /.

Судом встановлено, що 30.05.2015 року о 15 годині, в районі електроопори № 67 по вул. Чернишевського в м. Дніпропетровську сталася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, який скоїв зіткнення з транспортним засобом «Нісан Альмера», державний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2, та транспортним засобом «Сітроєн», державний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_3, а також з транспортним засобом «Нісан Мурано», державний номер НОМЕР_4, та транспортним засобом «Лексус», державний номер НОМЕР_5. В результаті цієї дорожньо - транспортної пригоди автомобілі позивачів зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 425 грн. в дохід держави / т.1 а. с. 12 /.

На день скоєння ДТП, 20.05.2015 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа Страхування», що підтверджується полісом А1/7705141 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,строк дії якого з 24.01.2015 року по 23.01.2016 року включно. Забезпеченим транспортним засобом, згідно вказаного полісу, є автомобіль «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_6. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика згідно цього договору за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн., без франшизи / т.1 а. с. 12 зворот/.

Крім того, між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_4 був укладений договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (ДЦВ) та добровільного страхування від нещасних випадків (на транспорті) (ДНВ) № 0893794 від 21.04.2015 року, за яким ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 200000 грн., без франшизи. Строк дії договору - з 22.04.2015 року по 21.04.2016 року включно, тобто на день скоєння ДТП цей договір був чинним/ т.1 а. с. 13 /.

ОСОБА_2 02.06.2015 року звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, а також надав для огляду представнику страхової компанії свій пошкоджений автомобіль «Нісан Альмера», державний номер АЕ 1931АТ, а 09.06.2016 року з аналогічною заявою звернувся і ОСОБА_3 / т.1 а. с. 16-18, 18 зворт-20 /.

Листом від 07.08.2015 року страхова компанія повідомила ОСОБА_2, що за результатами розгляду матеріалів даного страхового випадку, було встановлено, що розмір спричинених матеріальних збитків складає 95 858,05 грн. (149 058 грн. (ринкова вартість автомобіля «Нісан Альмера» до ДТП) - 53 200 грн. (вартість автомобіля після ДТП) = 95 858,05 грн.) та страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, згідно умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в розмірі 50 000 грн., які були перераховані ОСОБА_2 / т.1 а. с. 20 зворот /.

Розмір матеріального збитку, спричиненого ОСОБА_2, було визначено страховою компанією на підставі звіту про оцінку КТЗ серії SL № 26956-К, складеного ТОВ «АК «Укравтоекспертиза» / т. 1 а. с. 106-117 /, та на підставі зобов'язуючої пропозиції з інтернет аукціону Autoonline, що проводились на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» / т.1 а. с. 138 /.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 146/15 від 10.06.2015 року, розмір матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу «Сітроєн», державний номер НОМЕР_7, - ОСОБА_3, внаслідок пошкодження його при ДТП, складає 163 918,33 грн.: з яких 148 953,74 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та 14 964,59 грн. - втрата товарної вартості транспортного засобу / т. 1 а. с. 28 зворот - 34 /.

Страховою компанією прийнято рішення про виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 50000 грн., відповідно до умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які 28.07.2015 року були йому перераховані / т.1 а. с. 188 /

Листами від 11.11.2015 року страхова компанія повідомила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відмову у виплаті (доплаті) страхового відшкодування за умовами договору добровільного страхування від 21.04.2015 року,оскільки всупереч п. 4.1.1 договору ОСОБА_4 не повідомив ПрАТ «Страхова компанія «Альфа страхування»у телефонному режимі про настання страхового випадку впродовж 48 годин. Також, страхова компанія посилалась на те, що ОСОБА_4 здійснив самостійне переміщення забезпеченого транспортного засобу від місця скоєння ДТП, чим порушив п.п.4.1.2 договору страхування / т.1 а. с. 23, 189-190 /.

Отже, у повному обсязі страхове відшкодування позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виплачене не було.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, представником ОСОБА_4 надано довідку про те, що останній з 01.06.2015 року по 05.06.2015 року знаходився на амбулаторному лікуванні з діагнозом «посттравматичний стресовий розлад», а тому про страховий випадок він повідомив страхову компанії письмово лише 04.06.2015 року, чим виконав умови договору, а саме п. 4.1.7, яким передбачено письмове оформлення заяви про настання страхового випадку не пізніше 5-ти робочих днів з моменту, як особа, відповідальність якої застрахована, дізналась або повинна була довідатись про страховий випадок / т.1 а. с. 219а /.

Виходячи з доказів по справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» страхового відшкодування та витрат за послуги евакуатора, в силу норм ст. 979 ЦК України, ст. 6, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договорів страхування , підлягають частковому задоволенню /т.1 а.с.228-234/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду, в оскаржуваній його частині, залишити без змін, з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обв'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страхувальник) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 1 ст. 22 зазначеного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну.

Пунктом 4.1.1 договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (ДЦВ) та добровільного страхування від нещасних випадків (на транспорті) (ДНВ) № 0893794 від 21.04.2015 року передбачено, що при настанні події, що може бути кваліфікована як страховий випадок, страхувальник зобов'язаний негайно, але не пізніше 48 годин, як тільки страхувальнику стане відомо про такі події сповістити страховика у телефонному режимі.

Відповідно до п. 4.1.7 договору добровільного страхування, при настанні події, що може бути кваліфікована як страховий випадок страхувальник зобов'язаний письмово оформити заяву про настання страхового випадку не пізніше п'яти робочих днів з моменту, як Страхувальник довідався або повинен був довідатись про страховий випадок.

Разом з тим, пунктом 4.2 зазначеного договору передбачено, що якщо страхувальник/особа, відповідальність якої застрахована, за своїм станом здоров'я внаслідок страхового випадку не має можливості негайно сповістити страховика або спеціалізовану службу, тоді вона сповіщає страховика протягом 48 годин, з моменту, коли в неї з'явилася можливість це зробити.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у пункті 19 постанови №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", - з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

Отже, у системному зв'язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК, яким на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому. Сам факт порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, за наявності факту своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови від здійснення страхової виплати.

До того, в суді апеляційної інстанції представник страхової компанії підтвердив, що про дану ДТП страхова компанія була повідомлена 30.05.2015 року третьою особою ОСОБА_5, автомобіль якої було ушкоджено під час цієї ДТП, але не зважаючи на дану обставину представник компанії не зміг прибути на місце скоєння ДТП.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що страхова компанія безпідставно відмовила позивачам у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі за договором добровільного страхування цивільної відповідальності № 0893794 від 21.04.2015 року з підстав неповідомлення її страхувальником про ДТП протягом 48 годин у телефонному режимі.

Отже, районний суд правильно зазначив щодо наявності правових підстав для стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 недоплаченого страхового відшкодування та правильно визначився із його розміром, розрахувавши його як різницю між розміром матеріальної шкоди, встановленого висновками експертів, та виплаченим позивачам страховим відшкодуванням.

Так розмір матеріальних збитків, завданих ОСОБА_2, як власнику автомобіля НОМЕР_8, згідно звіту про оцінку КТЗ серії SL № 26956-К, складеного ТОВ «АК «Укравтоекспертиза», становить 95 858,05 грн., а оскільки страховою компанією вже сплачено 50 000 грн., то районний суд обґрунтовано стягнув з ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_2 45858,05 грн. у рахунок сплати страхового відшкодування.

Розмір матеріального збитку, спричинений власнику транспортного засобу «Сітроєн» державний номер НОМЕР_7 - ОСОБА_3 згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 146/15 від 10.06.2015 року складає 163918,33 грн., страховою компанією вже було виплачено позивачеві страхове відшкодування в розмірі 50000 грн., тому районний суд правильно стягнув з ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_7 недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 98 953,74 грн.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення судом першої інстанції розміру страхового відшкодування.

Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення зі страхової компанії на користь позивачів вартості послуг евакуатора у сумі 500 грн. кожному, оскільки понесення таких витрат підтверджено належними та допустимими доказами / т.1 а.с.24 зворот, а. с. 27 /.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що забезпечений транспортний засіб був переміщений ОСОБА_4 з місця ДТП, а тому, з огляду на положення п.п.4.1.2, страхова компанія правомірно відмовила позивачам у виплаті страхового відшкодування за договором добровільного страхування № 0893794 від 21.04.2015 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані дії страхувальника не позбавили страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, а відтак не можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, в розумінні норм закону України «Про страхування».

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та встановлені ним обставини.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду, в оскаржуваній частині, відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Альфа Страхування» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2016 року, в оскаржуваній його частині, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: