РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/2537/16-ц

Провадження № 2/638/2246/16

31.03.2016 Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі Шептуха В.М.

з участю судового розпорядника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04.08.2013 року укладено договір безпроцентної цільової позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав суму грошових коштів в розмірі 50000 доларів США та зобовязався повернути позивачу борг до 04.08.2014 року, проте взятих на себе зобовязань не виконав. У грудні 2015 року відповідач повернув позивачу 6500 доларів США, що за курсом НБУ складає 162500, 00 грн., проте 43500 доларів США не повернув. Просить суд позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за договором позики.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог заперечує, обґрунтовуючи це тим, що дійсно зайняв у позивача грошові кошти у розмірі 50000 доларів США, які використав на внутрішні роботи з облаштування будинку. У звязку з тим, що обсяг будівельних робіт та їх вартість виявилися значно більшими, ніж розраховував відповідач та у звязку з різким подорожчанням курсу долара США порушив виконання зобовязання.

Суд, дослідивши доводи позивача та відповідача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, 04.08.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір безпроцентної цільової позики (а. с. 3).

Відповідно до пункту 1 вищевказаного договору позикодавець ОСОБА_2 передав, а позичальник ОСОБА_3 прийняв у власність суму грошових коштів в розмірі 50000 доларів США, що станом на момент передачі коштів становить 400000 грн.

Згідно умов, визначених у цьому договорі, договір укладено на безпроцентній основі, а його цільове призначення ремонт житлового будинку за адресою: смт. Високий, вул. Кримська, 11 (пункти 2, 3).

Сторони у пункті 4 договору визначили, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю таку ж суму у розмірі 50000 доларів США за курсом НБУ станом на момент повернення коштів, строк повернення позики до 04.08.2014 року.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Відповідно із статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами цивільного законодавства передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а договір відповідно до статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, статтями 525, 526, 530, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІН НОМЕР_2, суму заборгованості у розмірі 1087500 (один мільйон вісімдесят сім тисяч пятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІН НОМЕР_2, витрати по сплаті судового збору в розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: