Справа № 265/817/16-ц
Провадження № 2/265/666/16
У Х В А Л А

01 квітня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

в ході розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом із матірю та надання дозволу матері на вивезення та вивезення дитини за межі України, треті особи: Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, Служба по справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом із батьком, -

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом із батьком.

1 квітня 2016 року ухвалою суду зустрічний позов ОСОБА_2 було обєднано із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом із матірю та надання дозволу матері на ввезення та вивезення дитини за межі України.

Одночасно із позовними вимогами ОСОБА_2 подав клопотання про забезпечення його позову шляхом визначення на час розгляду справи у суді місце проживання дитини, ОСОБА_3, разом із батьком, по вул. Тенісній 16 в м. Маріуполі, а також шляхом накладення заборони ОСОБА_3 на виїзд за кордон без дозволу батька на час розгляду справи.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_2 про забезпечення його позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними заявленим позивачем вимогам.

На підставі наведеного, та враховуючи спір між сторонами, що виник, суд дійшов висновку, що вимога ОСОБА_2 про накладення заборони ОСОБА_3 на виїзд за кордон без дозволу батька на час розгляду справи не відноситься до предмету зустрічного позову ОСОБА_2, тому за змістом ст. 151 ЦПК України не може бути видом забезпечення його позову про визначення місця проживання дитини разом із батьком.

Крім цього питання надання дозволу матері на ввезення та вивезення дитини за межі України без дозволу батька наразі вирішується за вимогами ОСОБА_1, тому задоволення такої вимоги ОСОБА_2 буде фактично розглядом справи з первісним позовом по суті, що є недопустимим. Більш того, такої можливості у ОСОБА_1 до ухвалення відповідного рішення немає.

Суд також зауважує, що задоволення вимоги ОСОБА_2 в частині визначення на час розгляду справи у суді місцем проживання малолітньої ОСОБА_3 із батьком є незаконним, оскільки таким чином суд наперед вирішить правовий спір, що виник між сторонами по справі, по суті заявлених вимог.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення його зустрічного позову.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом визначення місця проживання дитини та заборони дитині виїжджати за кордон без згоди батька відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги в 5-дений строк з дня отримання ї копії.

Суддя