Справа № 308/9300/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі
головуючої судді Сарай А.І.
при секретарі Гечка К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2006 р. Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою. Посилається на те, що останній час з відповідачем подружнім життям не живуть, спільного господарства та побуту не ведуть, матеріально один одного не підтримують. За час перебування у шлюбі вони часто розходилися. Через відсутність взаємоповаги одне до одного у них склалися неприязні стосунки, виникають постійні сварки. Відповідач не приймає жодної участі в утриманні та забезпеченні дитини, а також відмовляється брати участь у її вихованні. Постійного місця роботи відповідач не має, однак влаштований на роботу без оформлення та має непогані доходи. На даний час вона працює, але зароблених коштів їй не вистачає на утримання їхньої дитини. Інших неповнолітніх дітей у відповідача не має, а також не має інших осіб, які перебувають на його утриманні чи матеріальному забезпеченні. Просить розірвати шлюб та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їхньої доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також залишити їй прізвище після розірвання шлюбу Попович.
Позивачка в судове засідання не зявилася, так як її представник подав до суду письмову заяву відповідно до якої просить розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Відповідно до 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що 28 вересня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦС Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 615.
Згідно даних свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьком значиться відповідач ОСОБА_2, а мати позивачка ОСОБА_1
Малолітня дитина сторін проживає з позивачкою.
Подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивачка та відповідач сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу і не бажає з відповідачем спільно проживати.
Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони остаточно втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного, їхня сімя розпалася остаточно. Умови для примирення сторін відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам позивачки.
Відповідач постійного місця роботи немає, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стверджується заявою позивачки.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.
Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.
У відповідності до ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, відсутність у відповідача постійного місця праці, де заробіток його носить нерегулярний (мінливий) характер та відсутність у нього інших утриманців. А тому, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно.
Беручи до уваги, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2016 року становить 1455 грн., така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.
Розмір аліментів визначений судом відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Після розірвання шлюбу позивачці слід відновити дошлюбне прізвище Попович.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений судовий збір в сумі 243.6 грн. за вимогу про розірвання шлюбу та судовий збір в сумі 243.6 грн. в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів.
Керуючись ст.ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 25, 56, 105, 110, 112, 113, 180, 182, 184 СК України суд,
Позов задовольнити повністю.
Шлюб зареєстрований 28 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 615 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище Попович.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 09 серпня 2015 року і до її повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Ужгородським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.