АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 413/2-3985/11 22-ц/774/118/К/16
Справа № 2-3985/11 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/118/К/16 ОСОБА_1
Категорія 27 (ІV) Доповідач Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Михайлів Л.В.,

суддів Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар Масловка К.В.,

за участю: апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» про зміну умов кредитного договору та договору поруки, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі ПАТ «Сведбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, та просили суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 18.12.2007 року № 0307/1207/71-691 укладеним між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 у розмірі 477431,78 грн., вирішити питання стосовно розподілу судових витрат.

У січні 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Сведбанк» про зміну умов кредитного договору та договору поруки, який уточнили у березні 2012 року та просили суд змінити п.1.1. Кредитного договору на видачу ПАТ "Сведбанк" ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 202 000 гривень зі сплатою 11,9 річних строком до 17.12.2037 р., визнати недійсним п.1.3, п.З.2.,п.10,13 Кредитного договору та п.1 Договору поруки в частині сплати, визнати недійсним вимогу відповідача від 13.11.2008 року про сплату повному обсязі суми кредиту та відсотків за користування кредитом до 10.12.2008 року.

В обґрунтування позову зазначили, відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, який був укладений між сторонами 18 грудня 2007 року, ПАТ "Сведбанк" надав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 40 000,00 доларів США, зі сплатою 11,9% річних, строком до 17.12.2037 р. Того ж дня - 18 грудня 2007 року ПАТ "Сведбанк" уклав з ОСОБА_4 договір поруки № 0307/1207/71-619-Р-1. відповідно до змісту, якого останній зобов'язувався відповідати за виконанням ОСОБА_5 умов кредитного договору та відповідно нести солідарну відповідальність за його невиконання. При цьому, в порушення матеріального права ст.ст.192, 532 ЦК України, ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ч. 1 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ПАТ "Сведбанк" не маючи ліцензії на здійснення валютних операцій 18.12.2007 року видав ОСОБА_5 кредит у валюті в розмірі 40 000 доларів США. Наданий відповідачем дозвіл НБУ за № 38-2 від 22.06.2009 року на право здійснення валютних операцій не може бути прийнятий де уваги, так як кредитний договір було укладено 18.12.2007 року, крім того необхідна генеральна ліцензія, яку відповідач отримав від НБУ лише 07.10.2011 року. Крім того зазначили, що згідно курсу валют по Національному банку України станом на 18.12.2007 року, курс долара по відношенню до гривні становив 5.05 грн. На підставі чого ПАТ "Сведбанк" фактично видав кредит у розмірі 202 000 грн. (40 000 дол. США х 5.05 грн.) а не 40 000 доларів США., як зазначено в договорі. Також позивачі вказали, що ПАТ "Сведбанк" під час укладення спірного кредитного договору нечітко та незрозуміло повідомив позивачів про тип відсоткової ставки. Так позивачі, при укладені з відповідачем кредитного договору та договору поруки розуміли, що 11,9% річних, це процентна ставка за весь строк фактичного користування кредитом. Тобто, ОСОБА_3 повинен був сплатити ПАТ "Сведбанк" за весь період користування кредитом 11,9% від суми отриманого кредиту, що повинно було становити 4 760 дол. США та відповідно за кожен рік сплачувати по 158,66 дол. США (4760 дол.США : 30 років) , а за кожний місяць 13.22 дол. США (158. 66 дол. США : 12місяців). Але фактично ОСОБА_3 не усвідомлюючи реальні умови сплати 11,9% річних по кредитному договору змушений був сплачувати відсотки кожний місяць у розмірі більш як 500 дол. США, в той час, як щомісячний платіж становив 111 дол. США. Крім того зазначили, що на момент укладення спірного кредитного договору та договору поруки до них було долучено лише графік погашення тільки самого кредиту, а графік погашення відсотків по кредиту долучено не було.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2012 року вказані позови були обєднані в одне провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2014 року позовна заява ПАТ «Сведбанк до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості була залишена без розгляду.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2014 року, описку у якому виправлено ухвалою суду від18.02.2014 року, позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ПАТ «Сведбанк» про зміну умов кредитного договору та договору поруки задоволено.

Змінено п.1.1. Кредитного договору на видачу ПАТ "Сведбанк" ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 202 000 гривень зі сплатою 11,9 річних строком до 17.12.2037 р. Визнано недійсним п.1.3, п.3.2., п.10,13 Кредитного договору укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 № 0307/1207/71-619 та п.1 Договору поруки укладеного ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 від 18.12.2007 року № 0307/1207/71-619-Р-1 в частині сплати 11,9 % відсотків по кредиту.

Визнано недійсним вимогу ВАТ «Сведбанк» від 13.11.2008 року про зміну умов кредитного договору від 18.12.2007 року № 0307/1207/71-619-Р-1 про сплату повному обсязі суми кредиту та відсотків за користування кредитом до 10.12.2008 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі ТОВ «Кредитні ініціативи») не погоджуючись із судовим рішенням, подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового про відмову у задоволенні заявленого позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, невідповідністю висновків суду вимогам діючого законодавства.

Так, апелянт вказує на те, що оскаржуваним рішення суду були порушені їх права враховуючи те, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК«Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу , відповідно до п.2.1,2.2 якого банк відступає ТОВ «ФК«Вектор Плюс» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Разом з правилами вимоги до Фактора переходять всі повязані з ними права.

Того ж дня, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК«Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1,2.2 якого ТОВ «ФК«Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, в тому числі і за кредитним договором № 0307/1207/71-691 від 18.12.2007 року укладеним між Банком та ОСОБА_3, поручителем за яким є ОСОБА_4 Враховуючи зазначене, апелянт вважає, що будь-які рішення, щодо спірного кредитного договору безпосередньо зачипають інтереси ТОВ «Кредитні ініціативи».

Крім того, зазначили, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення суду не прийняв до уваги, що жодною нормою законодавства непередбачена можливість захисту інтересів особи шляхом конвертування валюти кредиту з долару США в гривню. Суд прийшов до хибного висновку проте, що ПАТ «Сведбанк» на момент укладення спірного кредитного договору, не мало генеральну ліцензію чи дозвіл на здійснення валютних операцій. Апелянт звертає увагу і на те, що валюта кредиту, була обрана позивачем самостійно, про що свідчить його особистий підпис у кредитному договорі. Також, суд першої інстанції, в оскаржуваному рішенні, визнає недійсним пункти договорів, щодо нарахування позичальнику відсотків за користування кредитними коштами, а саме п.1.3,п.3.2 кредитного договору, однак вказане, на думку апелянта, суперечить базовому законодавству в сфері кредитних відносин, а саме ст.1045 ЦК України, крім того вказані пункти, детально розяснюють механізм нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Не зрозуміло і те, чому судом визнано недійсним п.1 договору поруки, а не змінено вказаний пункт відповідно до зміни п.1.1 Кредитного договору, так як порука є зобовязанням похідним від основного зобовязання. Суд безпідставно визнав недійсною вимогу про дострокове повернення кредиту, оскільки таке право надано кредитору ч.2 ст. 1050 ЦК України. Крім того апелянт зазначає, що позивачі звернулись до суду з позовом із пропуском строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, жодних клопотань про його поновлення ними не заявлялось.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Що в свою чергу відповідає Правовому висновку Верховного Суду України від 03.02.2016 року у справі №6-885цс15.

Судом встановлено, що 18 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0307/1207/71-619 за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 40 000 доларів США на строк до 17.12.2037 року включно на умовах сплати 11,90% річних за користування кредитом (а.с.54-56). Додатком № 1 до кредитного договору, який є невідємною його частиною встановлено графік погашення кредиту (а.с.57-59).

Згідно з п. 3.1. договору кредиту позичальник зобов'язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця, через касу банку згідно Додатку №1.

Відповідно до п. 3.3, договору кредиту проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником через касу банку на рахунок нарахованих відсотків щомісяця в період з "01" по "10" число включно, за попередній календарний місяць, проценти, нараховані за останній календарний місяць фактичного користування кредитом сплачуються позичальником одночасно з погашенням кредиту.

Пунктом 3.8 Кредитного договору визначено взаємну згоду сторін без укладання будь-якої додаткової угоди на зміну умов договору з відповідною зміною зобовязань позичальника щодо строку виконання зобовязань за цим договором та відповідних прав Банку вимагати від позичальника виконання зобовязань зокрема у випадку невиконання зобовязань, передбачених п.5.1.7, 5.1.11 цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку передбаченому цим пунктом. При цьому строк виконання позичальником своїх зобов'язань (повернення кредиту, сплати процентів за користування ним) настає на десятий календарний день з дня отримання повідомлення позичальником.

В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 18 грудня 2007 року укладено договір поруки № 0307/1207/71-619-Р-1(а.с.60).

Згідно п. 2 якого, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед Банком за виконання позичальником умов зазначеного кредитного договору усім належним йому майном та грошовими коштами, за п.3 договору поруки відповідальність поручителя за Договором поруки обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобовязанням, нарахованими процентами, комісіями, пенями та іншими платежами, передбаченими основним зобовязанням. Поручитель підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами Кредитного договору та повністю з ними погоджується, про що зазначено у п. 15 договору.

Договір поруки підписаний поручителем, позичальником, представником Банку та скріплений печаткою Банку.

У звязку із невиконанням свої зобовязань, щодо строків оплати кредиту станом на 19.09.2011 року заборгованість склала 52062,68 доларів США, що за курсом НБУ на 19.09.2011 року 1долар США -7,9733 грн. становить 415111,35 грн., яка складається з

- простроченої заборгованості за кредитом - 38 779,00 доларів США, що еквівалентно 309 196,60 грн.;

- простроченої заборгованості за відсотками 13 283,68 доларів США, що еквівалентно 105 914,76 грн., та пеня 62 320,43 грн., а разом заборгованість склала 477 431,78 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з доведеності заявленого позову, відсутності у Банку, на час укладення спірного договору, ліцензії на виконання операцій в національній валюті, невідповідність певних умов кредитного договору ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та доведеності приховування відповідачем від позивачів повної та обєктивної інформації, щодо сукупної вартості кредиту.

Проте, колегія суддів, не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції у звязку із порушенням судом норм процесуального права, які тягнуть за собою скасування рішення суду.

Відповідно до норм цивільно - процесуального законодавства суд має перевіряти і встановлювати, чи належні сторони беруть участь у справі.

Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава, матеріально-правовий спір між якими є предметом судового розгляду у порядку цивільного судочинства (стаття 30 ЦПК України).

Так у справі що переглядається, вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд першої інстанції, у порушення ст.ст. 212-214 ЦПК України, не встановив коло заінтересованих осіб у справі, не зясував хто є належним відповідачем, на час розгляду справи, розглянувши справу без залучення до участі у справі ТОВ «Кредитні ініціативи», які на момент розгляду справи володіли правом вимоги на предмет спору, що робить необхідним їх залучення до участі у справі.

Як вбачається з документів, долучених до апеляційної скарги та які містяться в матеріалах справи, 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК«Вектор Плюс» укладено Договір факторингу , відповідно до п.2.1,2.2 якого банк відступає ТОВ «ФК«Вектор Плюс» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Разом з правилами вимоги до Фактора переходять всі повязані з ними права.

Того ж дня, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК«Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1,2.2 якого ТОВ «ФК«Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, в тому числі і за кредитним договором № 0307/1207/71-691 від 18.12.2007 року укладеним між Банком та ОСОБА_3, поручителем за яким є ОСОБА_4 (реєстр заборгованостей №15) (а.с.83, Т2)

Тобто, із матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається, що право вимоги за спірним кредитним договором на час ухвалення рішення по справі, 23.01.2014 року, належало ТОВ «Кредитні ініціативи», а отже судом першої інстанції порушено норми процесуального прав у звязку з незалученням їх до участі у справі. Розглянувши справу у заочному порядку, суд першої інстанції не зясував коло відповідачів, чим порушив права ТОВ «Кредитні ініціативи».

Враховуючи зазначене в даному випадку справа може бути вирішена по суті лише за участю осіб, чиї права зачипає даний спір.

Відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України зі змінами, внесеними Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ, виключено можливість апеляційного суду скасувати рішення у разі незалучення особи до участі у справі і вирішення судом першої інстанції питання про права та обовязки такої особи, з направленням справи на новий розгляд.

При цьому, апеляційний суд законодавчо не наділено правом скасувати рішення, після чого, залучивши на стадії апеляційного провадження таку особу до участі у справі, вирішити спір відносно її прав, оскільки відповідно до норм процесуального закону така особа має права й обовязки при розгляді справи в суді першої інстанції, які порушуються у разі відсутності участі її в цій інстанції.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції не може бути залишено без змін, а підлягає скасуванню, на підставі п.4ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4

При цьому, позивачі не позбавлені права на звернення до суду із позовом, з обовязковим залученням до участі у справі всіх осіб, права чи інтереси яких стосуються спірного кредитного договору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» про зміну умов кредитного договору та договору поруки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_6