Справа № 194/334/16-ц
Провадження№2-о/194/24/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

за участю: секретаря судового засідання Сафонової А.Г.

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті особи, суд, - В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що 20 січня 2016 року в будинку № 8 по вул. Новостройній в с. Весела Тарасівка Лутугінського району Луганської області помер її батько ОСОБА_2. В той же день була викликана швидка медична допомога, лікарі якої констатували його смерть та видали лікарське свідоцтво про смерть №4 на бланку Луганської народної республіки. У липні 2014 року вона вимушена була переїхати на тимчасове помешкання до м. Тернівка Дніпропетровської області та взята на облік внутрішньо переміщеної особи. Відділом ДРАЦС їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть її батька у звязку з тим, що лікарське свідоцтво про смерть не відповідає формі, яка затверджена МОЗ України. Встановлення факту смерті батька їй необхідно для звернення з заявою про прийняття спадщини. У звязку з чим просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 20 січня 2016 року в селі Весела Тарасівка Лутугінського району Луганської області, Україна.

Заявник в судовому засіданні свою заяву підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на те, що її батько хворів, 20 січня 2016 року перестав приймати їжу та в ніч на 21 січня 2016 року помер. Вона з чоловіком та двома дітьми 21 січня 2016 року поїхали хоронити батька. В Артемівську вони отримали дозвіл на перетин лінії розмежування з дитиною та поїхали до батьків в Луганську область. Назад ми поїхали 25 чи 26 січня 2016 року. До цього вона їздила до батьків в жовтні 2016 року, про що їй був наданий дозвіл, але він є в реєстрі дозволів для переміщення осіб в районі проведення АТО.

Представник заінтересованої особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції в Дніпропетровській області надала суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності та рішення по справі просила прийняти на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи вказані вище положення ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», лікарське свідоцтво про смерть, видане медичним закладом, який згідно вказаного свідоцтва створений та діє в складі Міністерства охорони здоров'я Луганської народної республіки, тобто в складі органу, що створений не у передбаченому законодавством України порядку, є недійсним та не може створювати правових наслідків.

Частиною 1 ст. 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

В судовому засіданні встановлено, що заявник є донькою померлого ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, де в графі «батько» зазначено ОСОБА_4 (російською мовою); витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 16.03.2016 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5; свідоцтво про розірвання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6; свідоцтво про шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_6, в якому зазначено, що прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_7.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником надано суду лікарське свідоцтво про смерть № 4, видане філією «Біловської амбулаторії Лутугінської центральної районної багатопрофільної лікарні» Луганської народної республіки.

Натомість, у суду відсутні підстави оцінювати вказане лікарське свідоцтво про смерть в якості документу, який не має юридичної сили, не може створювати правові наслідки та бути доказом в даній цивільній справі.

Як вбачається з листа Відділу державної РАЦС Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 26-05/06-114 від 15 березня 2016 року, заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 з підстав того, що у органів РАЦС відсутні підстави видавати вказане свідоцтво на підставі документів, виданих органами Луганської народної республіки.

Відповідно до роздруківки з реєстру дозволів для переміщення осіб в районі проведення АТО 06 жовтня 2015 року ОСОБА_1 оформлено дозвіл на перетин лінії зіткнення для багаторазових поїздок на тимчасово окуповану територію з метою відвідування батьків та свого житла.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що він є рідним братом померлого ОСОБА_2, а заявник є його племінницею. ОСОБА_1 приїхала в м. Тернівка в 2014 році. Його брат давно хворів після інсульту, 23 квітня 2014 року він поїхав провідати брата та ледь доїхав додому і більше до брата не їздив. Брат помер 20 січня 2016 року, на його поховання він давав племінниці 2000 грн. і вона поїхала на похорон свого батька, тобто його брата.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_9 суду показав, що йому 14 років та заявник є його мамою, а його дідусь ОСОБА_2 жив в с. Весела Тарасівка та помер. Він з батьками та молодшим братом їздили на похорони дідуся на батьковій машині.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що він є чоловіком заявника. Його тесть ОСОБА_2 помер 20 січня 2016 року в с. Весела Тарасівка Лутугінського району Луганської області, він тривалий час хворів, переніс два інсульти, в січні 2016 року відмовився від прийому їжі. 20 січня 2016 року після 16 години 00 хвилин дружині подзвонила теща та повідомила, що батько помер. Він з дружиною та двома дітьми ввечері 20 січня 2016 року поїхали на своїй машині хоронити тестя. Лінію розмежування вони перетнули в м. Артемівськ. Похорон був 22 січня 2016 року, назад повернулися 24 січня 2016 року. З родичів з ними ніхто не їздив на похорон.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, про встановлення якого просить заявник, та встановлення цього факту має для неї юридичне значення, так як надає право на отримання свідоцтва про право на спадщину, тому суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі та необхідно встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 20 січня 2016 року в селі Весела Тарасівка Лутугінського району Луганської області, Україна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223, 257-1 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті особи, - задовольнити.

Встановити факт, смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 20 січня 2016 року в селі Весела Тарасівка Лутугінського району Луганської області, Україна.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий суддя І.П. Пономаренко