Справа № 645/609/16-ц
Провадження № 2-з/645/28/16
УХВАЛА

Іменем України

14 березня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючої судді Ульяніч І.В., при секретарі Тереховській І.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності. В подальшому уточнив позовні вимоги та просив визнати заповіт недійсним.

Крім того, представник позивача звернулась до суду із заявою, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження на квартиру № 10, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, 19. В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 було подано позов про визнання заповіту ОСОБА_4 від 23.03.2015 року недійсним. Також зазначила, що 27.01.2016 року ОСОБА_1 була подана заява про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, який помер 15.01.2016 року. За життя за спадкодавцем ОСОБА_4, на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова було визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку поділу спільного майна подружжя та на 1/6 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті дружини. Крім того, в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири було визнано право власності за дочкою спадкодавця - ОСОБА_3, а на 1/6 частину квартири визнано право власності за сином ОСОБА_5. На даний час право власності на вищевказану квартиру не зареєстровано. Також зазначає, що відповідач ОСОБА_3 здійснює пошук клієнтів для майбутнього продажу квартири АДРЕСА_1. Тобто існує ризик втрати квартири, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Сторони у судове засідання не з"явились, не сповіщались на підставі ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, дослідився матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову вирішується суддею чи судом, який розглядає справу, в той же день без повідомлення відповідача й інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб є одним з видів забезпечення позову.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV "Про кооперацію", стаття 384 ЦК).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Вимога про накладення заборони відчуження на нерухоме майно, належне спадкодавцю, законна та обґрунтована, але приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 належить 1/6 частка квартири, а ОСОБА_5, який не був залучений до участі у справі згідно позову, належить 1/6 частина спірної квартири, суд вважає, що накладення заборони відчуження на всю квартиру може порушити права та законні інтереси інших співвласників нерухомого майна, тому суд вважає достатнім вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення заборони відчуження на 4/6 частини квартири АДРЕСА_2, що належало на праві власності спадкодавцю ОСОБА_4, враховуючи виниклий спір між спадкоємцями, оскільки все вищезазначене дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2014 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_6, померлої 28 листопада 2013 року, а за ОСОБА_5, визнано право власності на 1/6 частину спірної квартири.

З огляду на викладене, враховуючи надані документи про наявність спору між сторонами, оскільки не вжиття заходу щодо забезпечення позову, у спосіб зазначений позивачем, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача та накладення заборони відчуження на 4/6 частини квартири АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті та набрання чинності рішенням суду, що не обмежить прав інших співвласників квартири.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись статтями 11, 122, 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

З метою забезпечення позову до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили накласти заборону відчуження на 4/6 частини квартири № 10, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, 19, що належала на праві власності ОСОБА_4, померлому 27.01.2016 року.

Копію ухвали направити для виконання Фрунзенському відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5- днів з дня отримання копії ухвали.

Ця ухвала є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя