У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

з участю позивача - ОСОБА_2,

відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2016 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. та 110,24 грн. понесених нею витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішенням суду в частині стягнення моральної шкоди незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду і фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі доводить, що суд першої інстанції не врахував, що її п'ятирічний син під час побиття відповідачкою переніс психологічний та емоційний стрес, який спровокував у нього страх виходити на вулицю, уникання контактів зі сторонніми людьми, а також стан пригніченості протягом тривалого часу. Стверджує, що ці обставини, котрі підтверджені довідкою Зарічненської ЦРЛ, є істотними, і саме їх суд мав врахувати при постановленні рішення. Звертає увагу, що відповідачка не сплатила жодної копійки в рахунок відшкодування шкоди, завданої її суспільно-небезпечними діями, не надавала допомоги під час кримінального провадження, не цікавилась здоров'ям сина та навіть не вибачилась за скоєне. З наведених підстав просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачки на її користь моральне відшкодування в сумі 5 000 грн..

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В частині відхилення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційним судом не перевіряється.

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 561/7/16-ц Головуючий у 1 інстанції - Світличний Р.В.

Провадження № 22-ц 787/622/2016 Доповідач - Ковальчук Н.М.

Частково задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив із передбаченого законом обов'язку відповідача як

винної особи відшкодувати в повному обсязі шкоду, завдану позивачу неправомірними діями, а також врахував характер дій заподіювача шкоди та глибину страждань потерпілого.

На підтвердження даного висновку у рішенні мітяться необхідні доводи та обґрунтування, з якими погоджується і апеляційний суд.

Згідно ч. ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2015 року у справі № 561/1022/15-к, який набрав законної сили 11 січня 2016 року, ОСОБА_3 визнано винною та засуджено за те, що вона 20 серпня 2015 року близько 19.00 год. перед під'їздом житлового будинку, що на АДРЕСА_1, схопивши рукою малолітнього ОСОБА_4 за праве передпліччя, умисно нанесла йому один удар рукою в область сідниць, в результаті чого заподіяла йому тілесні ушкодження у вигляді забою м'яких тканин сідниць, правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, вироком суду безспірно встановлена вина відповідачки у заподіянні шкоди малолітньому синові позивачки.

У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Звертаючись до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_2 обґрунтовувала свої вимоги тим, що у зв'язку з протиправною поведінкою ОСОБА_3 вона зазнала душевних переживань та страждань через почуття страху за здоров'я її сина та його емоційний стан, котрий був пригніченим, замкнутість та уникання контактів із дорослими людьми, а також її щоденні негативні думки та спогади про наслідки події, психологічний дискомфорт, та відірваність від активного соціального життя.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» закріплено, що при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках (п. 9).

Колегія суддів вважає, що розмір морального відшкодування в сумі 1 000 грн. визначений судом першої інстанції із врахуванням наведених доводів, принципів розумності, виваженості та справедливості, а також обставин життя відповідачки, котра є безробітною та утримує малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У зв'язку з наведеним не заслуговують на увагу суду посилання апеляційної скарги про залишення судом поза увагою документальних доказів на підтвердження її вимог, а саме довідки Зарічненської ЦРЛ, оскільки така довідка в матеріалах справи відсутня та до апеляційної скарги також не додана.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2016 року ку залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Григоренко М.П.

підпис Рожин Ю.М.

Згідно:суддя-доповідач Ковальчук Н.М.