АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1851/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа №635/361/15-ц ОСОБА_1
Категорія:захист прав споживачів Доповідач Пилипчук Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Трішкової І.Ю., Кірсановj] Л.І.

за участю секретаря - Гребенщикової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів, стягнення втрат, інфляційних витрат та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що між нею та ПАТ «Дельта Банк» було укладено два договори, №004-20542-090713 та №003-20523-011014 на відкриття та обслуговування поточних рахунків з використанням та обслуговуванням платіжних карток. Договори банківського рахунку укладено на умовах видачі вкладу на першу вимогу. Крім того, між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено строковий договір щодо розміщення 35000 грн. під виплату 25,5% річних. Строк дії договору закінчувався 07 грудня 2014 року, з зарахуванням коштів на рахунок №1877. Позивачу необхідно було зняти з рахунку більшу частину коштів. Вона вирішила їх зняти з рахунку за допомогою електронної картки, оскільки готівкою через касу банк не мав можливості виплатити необхідну їй суму. Але при знятті з електронної картки банк ввів обмеження на зняття розміру суми за добу, то позивач спроможна була зняти з рахунку за допомогою електронної картки тільки 1400 грн. з двох карток. Тому, її кошти у розмірі 35000 грн. було розподілено на два рахунки. При знятті коштів виявились проблеми, так як банкомати не завжди видавали і вказані 1400 грн. за добу. Таке зняття коштів для позивача було незручним. 12 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до 7 відділення ПАТ «Дельта Банк» у м. Харкові із заявами про видачу їй коштів через касу відділення. На час звернення на рахунках знаходилось 21128,35 грн. та 11025,02 грн. (разом 32153,55 грн.). Представник банку запропонував позивачу написати нову заяву на імя голови ради директорів ПАТ «Дельта Банк», що останньою і було зроблено. Кошти через касу відділення їй не було видано та після подання нею вказаної заяви її електронні картки було заблоковано. 24 грудня 2014 року на вищезазначену заяву вона отримала з ПАТ «Дельта Банк» листа, щодо виплати її коштів, в якому її повідомляли про те, що вона може вільно отримати свої кошти в зручний для неї спосіб. Позивач це перевірила і виявилось, що через банкомати кошти вона отримати не має можливості, тому що її картки на видачу коштів не працюють. 26 грудня 2014 року позивач звернулася до 7 відділення ПАТ «Дельта Банк», щодо закриття рахунку №7664. Так як закриття рахунку відбувається за видачі спочатку їй всього залишку, який існує на рахунку, їй запропонували не отримання 21128,53 грн., а переміщення їх на рахунок №1877, так як відділення не може їй видати кошти готівкою. Після чого, 26 грудня 2014 року позивач надала відповідачу письмове розпорядження, щодо перерахування грошових коштів на її особистий рахунок в Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк», але розпорядження відповідачем проігноровано, що порушує вимоги ч. 2 ст. 1060, ч. 2 ст. 1066 ЦК України. У звязку з цим позивач звернулася до суду, щодо захисту свого права споживача та просила суд визнати, що відмовою в своєчасному поверненні їй вкладу на її першу вимогу, ПАТ «Дельта Банк» порушило її права, як споживача, стягнути на її користь з відповідача відшкодування втрат за заниженим відсотком зберігання коштів, у вигляді нарахування різниці між 25,5% та 13% річних, за період з 12 грудня 2014 року по 02 березня 2015 року (включно), що складає 900,30 грн., інфляційні втрати за період з 12 грудня 2014 року по 02 березня 2015 року (включно) в розмірі 3472,58 грн. та моральну шкоду в розмірі 1500 грн. за порушення ПАТ «Дельта Банк» права споживача.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано, що відмовою в своєчасному поверненні ОСОБА_2 вкладу на її першу вимогу, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» порушило права ОСОБА_2 як споживача. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні відшкодування матеріальної та моральної шкоди, просить ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Посилається на ті самі обставини, на які посилалася в позовній заяві.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання, що відмовою в своєчасному поверненні ОСОБА_2 вкладу на її першу вимогу, ПАТ «Дельта Банк» порушило права ОСОБА_2 як споживача - рішення суду першої інстанції не оскаржено сторонами, тому апеляційним судом не переглядається у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 липня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір №004-20542-090713 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки, за умовами якого банк, відповідно до наданого клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкриває клієнту поточний рахунок №1877 у гривнях, оформлює за ініціативою клієнта та надає в його користування платіжну картку платіжної системи Visa International та/або Master/Card, а також пін-код до карти, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунках, банк сплачує клієнту проценти згідно з умовами Правил /а.с. 6/.

01 жовтня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір №003-20523-011014 на відкриття та обслуговування поточних рахунків, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, за умовами якого банк, відповідно до наданого клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкриває клієнту поточний рахунок №7664 у гривнях та поточний рахунок №76640 у гривнях, оформлює за ініціативою клієнта та надає в його користування електронний платіжний засіб платіжної сиcтеми Visa International та/або Master/Card, а також пін-код до карти, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунках, банк сплачує клієнту проценти згідно з умовами Правил /а.с. 7/.

Як вбачається з наданих позивачем роздруківок з карткового рахунку станом на 24 грудня 2014 року на платіжній картці №1403 знаходились грошові кошти в розмірі 21128,53 грн., на платіжній картці №5716 в розмірі 11025,02 грн. /а.с. 12/.

12 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулась із заявою на імя голови Ради Директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 про неможливість отримання залишку коштів з рахунків №7664 та №640 через банкомат та просила вирішити питання про видачу їй коштів в повному обсязі, за один платіж через касу відділення №7 м. Харкова та узгодити з нею час, щодо отримання нею вказаних коштів /а.с. 8/. Зазначена заява прийнята відповідачем, про що мається відповідний штамп.

26 грудня 2014 року позивач надала до ПАТ «Дельта Банк» заяву щодо перерахування їй коштів на її особистий рахунок в ПАТ «Укрсоцбанк» /а.с. 10/.

Позивач отримала з ПАТ «Дельта Банк» листа №05-2821130 від 03 лютого 2015 року, щодо перерахування її коштів, в якому її повідомляли про те, що вона може вільно отримати свої кошти в зручний для неї спосіб /а.с. 80/. Однак через банкомати кошти вона отримати не змогла, тому що її картки на видачу коштів не працювали. В касах банку теж кошти не видавали.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів виконання вимог позивача.

Позивачу повернуті відповідачем грошові кошти за вищезазначеними договорами у сумі 12754,20 грн. та 21662,59 грн. лише 16 червня 2015 року, що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень /а.с. 81/.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління НБУ від 02 березня 2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року в АТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк», що також є підставою для відмови у позові.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ „Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 жовтня 2015 прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ „Дельта Банк та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4, строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

З матеріалів справи вбачається, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції (25 грудня 2015 року) у ПАТ „Дельта Банк здійснювалась процедура ліквідації, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий висновок судової колегії ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції правильно застосував положення закону «Про захист прав споживачів» та дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки такий вид цивільної відповідальності не передбачений ані умовами договорів, укладених між сторонами, ані Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року, ні Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді