Справа №345/4644/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2016 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Сухарник І.І.

секретаря судового засідання Мошківа О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

встановив:

що 18.08.2006р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір б/н, згідно якого він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 30.04.2009р. змінено найменування позивача із ЗАТ КБ «Приват Банк» на ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК». 17.07.2009р. було проведено державну реєстрацію вказаних змін. Однак відповідач своїх зобовязань по договору не виконує, тому станом на 30.11.2015 р. заборгованість по кредиту становить 26445,30 грн., з яких: 3853,37 грн. заборгованість за кредитом; 20856,44 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1235,49 грн. штраф (процентна складова), тому ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» звернулося із позовом до суду про стягнення даних коштів із відповідача.

У судове засідання представник позивача не зявився, однак подав до суду клопотання про те, що позов підтримує, а справу просить розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання також не зявився, однак подав до суду заперечення на позов в якому зазначив, що він із жовтня 2006р. почав не виконувати умови кредитного договору, а із жовтня 2007р. він взагалі його не виконував. Вважає, що позивач згідно ст. 257 ЦК України, пропустив загальний строк позовної давності звернення до суду за захистом своїх прав тривалістю у три роки, оскільки позов поданий у грудні 2015р., а отже з моменту виникнення у позивача права на предявлення позову минуло більше 7 років. Просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі у звязку із пропуском позивачем строку позовної даності, а справу розглянути у його відсутності.

Суд, проаналізувавши докази по справі вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи 18.08.2006р. між ЗАТ КБ «Приват Банк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, згідно якого він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 5100 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 8-14).

Відповідач ОСОБА_1 своїх зобовязань по договору не виконує, тому станом на 30.11.2015 р. заборгованість становить 26445,30 грн., з яких: 3853,37 грн. заборгованість за кредитом; 20856,44 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1235,49 грн. штраф (процентна складова), що стверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-7).

Відповідно до умов договору № б/н, за порушенyя зобовязанyя позичальник також сплачує штраф.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Судом встановлено, що термін дії даного кредитного договору згідно п. 9.12 Умов та надання банківських послуг становить 12 місяців (а.с. 4). Позивач звернувся до суду за захистом порушеного права 23.12.2015р. (а.с. 2).

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За таких обставин, суд вважає, що звертаючись до суду із даним позовом, позивач пропустив строк позовної давності, оскільки договір укладено 18.08.2006р. із кінцевим терміном повернення кредиту до 18.08.2007р. таким чином з моменту порушеного права до цього часу минуло 8 років, тому у даних спірних правовідносинах строк позовної давності сплив 18.08.2010р.

Згідно ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У позовній заяві та в клопотаннях поданих представником позивача не було поставлено вимоги про поновлення строку позовної давності і судом не встановлено підстав для його поновлення.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки відповідачем подана заява про застосування судом позовної давності, а відповідачем не доведено поважності причин її пропуску, то суд враховуючи вимоги законодавства, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення 26445,30 грн. боргу у звязку із пропуском строку звернення до суду за захистом свого цивільного права або інтересу.

На підставі ст. ст. 256, 257, 258, 259, 267, 509, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО БАНКУ ОСОБА_2 «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення 26445,30 боргу за договором б/н від 18.08.2006р. відмовити у звязку із пропуском строку звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу проголошення.

Головуючий: