АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/958/2016 Головуючий в суді 1 інстанції - Парамонов М.Л.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», яка подана представником ВАСЬКІВСЬКИМ Леонідом Миколайовичем, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну стягувача (сторони виконавчого провадження), видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

14 травня 2015 року заявник ТОВ «Кей-Колект» в особі представника Васьківського Л.М. звернувся до суду із заявою про заміну стягувача (сторони виконавчого провадження) - ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект», видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року у задоволенні заяви відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник ТОВ «Кей-Колект» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення заяви : замінити стягувача по справі № 02/2-1376/11 - ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект»; видати виконавчий лист на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2011 року у даній справі, визнати поважною причину пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та поновити строк.

В апеляційній скарзі заявник посилається на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд не звернув уваги, що копія договору факторингу разом із витягом з реєстру заборгованостей боржників щодо відступлення права вимоги заборгованості ОСОБА_3 було додано до заяви ТОВ «Кей-Колект». Факт укладення договору факторингу № 4, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0 від 04.09.2007 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, не заперечується сторонами договору факторингу.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права ( ст. 512-514, 1077 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження») та дійшов помилкового висновку, що заміна сторони її правонаступником може відбуватись лише у відкритому виконавчому провадженні, та залишив поза увагою, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником.

Після укладення договору факторингу 11.06.2012 року в матеріалах переданої кредитної справи ТОВ «Кей-Колект» не було виявлено виконавчого листа, що унеможливило його пред'явлення до виконання та призвело до пропуску строку для його пред'явлення до виконання, що на думку заявника, свідчить про поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Представник заявника ТОВ «Кей-Колект» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення 29.02.2016 року, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за його відсутності згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну стягувача (сторони виконавчого провадження), видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що з пояснень сторін та наданої заявником копії договору факторингу №4 від 11.06.2012 року, укладеного між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк», вбачається, що право вимоги стягувача (кредитора) за кредитним договором №0 від 04.09.2007 року передано від Банку до ТОВ «Кей-Колект».

Разом з тим, заявником не надано належного додатку до договору факторингу №4, який би містив достатні дані щодо розміру заборгованості боржника ОСОБА_3; представник заявника та представник банку (стягувача) в своїх поясненнях стверджують про те, що виконавчий лист на підставі рішення суду від 29.04.2011 року у справі №02/2-1367/11 не видавався, відповідно - виконавче провадження не відкривалось.

За встановлених обставин та з урахуванням заперечень відповідача ОСОБА_3 суд першої інстанції вважав відсутніми підстави для заміни стягувача, видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання.

З висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви колегія суддів погоджується.

Частиною 1 ст. 378 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст. 37 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, законодавець визначає нового кредитора, як правонаступника, на підставі прав та зобов'язань, набутих від первісного кредитора відповідно до здійсненого правочину, відступлених прав.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 року № 6-122цс13, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заміна стягувача при відсутності відкритого виконавчого провадження є можливою, однак за наявності належних доказів переходу до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2011 року у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та штрафних санкцій позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість на суму 174 407,6 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.02.2010 року становить 1 397 004 грн. 89 коп. та судові витрати сумі 1820 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2011 року зазначене рішення залишене без змін.

Даних, які б підтверджували факт отримання виконавчого листа представником позивача ПАТ «УкрСиббанк» або звернення з відповідною заявою до суду, матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2012 року між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір факторингу №4, відповідно до якого клієнт (ПАТ «УкрСиббанк») зобов'язується передати у власність фактору ( ТОВ «Кей-Колект»), а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за оплату та на умовах, визначених цим договором ( п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору факторингу, обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначений у додатку до цього договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що копія договору факторингу разом із витягом з реєстру заборгованостей боржників щодо відступлення права вимоги заборгованості ОСОБА_3 були додані до заяви ТОВ «Кей-Колект» і є достатніми доказами переходу права вимоги до заявника, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі доводи суперечать матеріалам справи.

Так, до заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, представником ТОВ «Кей-Колект» було надано до суду лише частину копії договору факторингу ( перші три та дев'ята сторінки із дев'яти сторінок договору), а також копію електронного варіанту виписки із Додатку № 1 до договору факторингу, в якій відображено номер кредитного договору, укладеного з ОСОБА_3, дату укладення, ідентифікаційний код ОСОБА_3 та процентну ставку за договором.

Жодних інших даних (суми кредиту, суми заборгованості, обсяг права вимоги) зазначена виписка не містить, як і не містить підписів представників ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», та печаток юридичних осіб - сторін договору ( а.с. 207, том 1), що з урахуванням заперечень відповідача не дає підстав вважати зазначену виписку належним доказом.

Згідно з письмовими запереченнями відповідача та його представника, відповідно до п. 3.1 договору факторингу, право вимоги переходить від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект» у дату відступлення, після чого ТОВ «Кей-Колект» одержує право вимагати від боржників і гарантів виконання усіх зобов'язань за первинними договорами та договорами забезпечення.

Згідно з п.3.2 договору факторингу, відступлення прав вимоги засвідчується складанням сторонами акта приймання-передачі прав вимоги за формою згідно з додатком № 2 до цього договору факторингу. Акт приймання-передачі прав вимоги складається сторонами виключно після одержання клієнтом (ПАТ «УкрСиббанк») суми фінансування.

Проте зазначені доводи представником ТОВ «Кей-Колект» спростовані не були та належних доказів переходу права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором №0 від 04.09.2007 року ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Кей-Колект» не надав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ТОВ «Кей-Колект» висновків суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 370 ЦПК України передбачено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Згідно ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Таким чином, виходячи із відсутності в матеріалах належних доказів переходу права вимоги за кредитним договором №0 від 04.09.2007 року від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в частині видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Отже, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, а наведені в апеляційній скарзі обставини висновків суду не спростовують, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду в оскаржуваній ухвалі відповідають вимогам закону та обставинам справи, підстав для скасування ухвали не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: