Справа № 652/521/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого- судді Дригваль В.М.,

за участю секретаря Миценко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Високопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без заявлення самостійних вимог щодо предмета спору Високопільське районне управління юстиції в Херсонської області з питань реєстрації, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житлову квартиру,-

В С Т А Н О В И В :

До Високопільського районного суду Херсонської області звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без заявлення самостійних вимог щодо предмета спору Високопільське районне управління юстиції в Херсонської області з питань реєстрації, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житлову квартиру, зазначивши у позовній заяві про те, що 09.01.2001 року між нею та ОСОБА_3 ( на даний час ОСОБА_2) ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу однокімнатної житлової квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1. Вказана квартира належала відповідачці ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.11.1994 року та договору купівлі продажу 1/2 частини квартири від 14.08.1999 року, посвідчене державним нотаріусом Високопільської державної нотаріальної контори. Відповідно до п.2 договору, квартира складається із однієї кімнати житловою площею 16.8 кв.м. Загальна площа квартири становить 32,3 кв.м. Відповідно до п.4 вказаного договору, вартість житлової квартири складає 81054,00 гривень. Відповідно до п.5 договору, продаж житлової квартири визначено за 800 доларів США, які одержані продавцем від покупця до підписання договору. Відповідно до п.9 договору, покупець стає повним фактичним власником житлової квартири з моменту підписання договору. Нотаріально договір купівлі продажу квартири не посвідчувався. Відповідач ОСОБА_2 уникає від нотаріального оформлення купівлі-продажу квартири. На запрошення до нотаріальної контори не прибуває. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 від 09.01.2001 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житлову квартиру за адресою АДРЕСА_2 та судові витрати на її коисть.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник, за угодою про надання правової допомоги, адвокат ОСОБА_6, позовні вимоги підтримали та просять суд задовольнити позов з підстав викладених у позовній заяві, додатково пояснивши, що на виконання угоди про купівлю-продаж квартири позивач передала обумовлену з відповідачем ОСОБА_2, кошти в сумі 800 доларів США у присутності чоловіка останньої, ОСОБА_3, який також перераховував кошти. В подальшому ОСОБА_2 передала позивачу ключі від квартири та документи для подальшого переоформлення квартири, але сама посилаючись на зайнятість та відсутність коштів приїхати до нотаріуса, до цього часу так і не зявляється для переоформлення квартири. Що і змусило звернутися до суду про визнання права власності, а також до органів поліції із заявою про шахрайські дії відповідача ОСОБА_2 В ході досудового розслідування ОСОБА_2 пояснила протилежне від того, про що надала письмові заперечення на позовну заяву, а саме те, що не перешкоджала в оформленні квартири, а навпаки не заперечує у підписанні необхідних документів, у звязку з чим кримінальне провадження було закрито за відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_2 Тому просить суд задовольнити позов, оскільки з 2001 року по даний час проживає в квартирі, зроблено ремонт за власні кошти, але не має можливості у нотаріальному порядку оформити право власності на квартиру через ухилення ОСОБА_2 від нотаріального оформлення купівлі-продажу квартири.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, але надала на адресу суду письмове заперечення на позовні вимоги, в якому позов не визнала та просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки ніякого договору купівлі продажу квартири не укладалось, що вимоги є надуманими, а також надала заяву в якій просить суд з розглядати справу у її відсутності. (а.с.28,40-41,79)

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав, не заперечує у задоволенні позову, підтвердивши факт про оплату 800 доларів США позивачем за купівлю квартири, яка оформлена була на колишню його дружину ОСОБА_5. Подробиці оформлення купівлі-продажу квартири не знає. А також не може підтвердити право співвласності на квартиру з колишньою дружиною, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3, оскільки квартира оформлена була на колишню дружину. Крім того пояснив, що зі своєї сторони в нотаріальній конторі він підтвердив, що не має претензії щодо спірної квартири та вважає її проданою ОСОБА_1

Свідок в судовому засіданні ОСОБА_7 показала про те, що спірна квартира знаходиться по сусідству де проживає вона зі своєю сімєю. Коли померла власниця квартири, то їй стало відомо, що ОСОБА_2, як власник квартири, запропонувала їм придбати квартиру за 800 доларів США. Таких коштів не було, тому відмовились від придбання. А через деякий час у квартирі стали проживати молода пара, чоловік та жінка. А ще через шість місяців їй стало відомо, що квартиру купила ОСОБА_1 за 800 доларів США, яка стала робити ремонти і в цьому допомагав батько ОСОБА_1. ОСОБА_5 не бачила. Чи складались якісь документи купівлі-продажу квартири їй не відомо.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача ОСОБА_3, показання свідка, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, даний ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Як убачається із матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли у 2001 році, тобто до набрання чинності ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, а тому до таких правовідносин потрібно застосовувати норми матеріального права, які діяли до набрання чинності цим кодексом, а саме ЦК України в редакції від 18.07.1963 р.

Згідно ст. 44 ЦК України ( в редакції 1963 р.) ч.1-Письмові угоди повинні укладатись у письмовій формі:1) угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР;2) угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР;3) інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми. ч.2- Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. ч.3Якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписатися, то за його дорученням угоду може підписати інший громадянин. Підпис останнього повинен бути засвідчений організацією, в якій працює або навчається громадянин, що укладає угоду, або житлово-експлуатаційною організацією за місцем його проживання, або адміністрацією стаціонарного лікувально-профілактичного закладу, в якому він перебуває на лікуванні, або органом чи службовою особою, що вчиняють нотаріальні дії.

Згідно ст. 45 ЦК України ( в редакції 1963 р.), Недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Згідно ст.46 ЦК України (в редакції 1963 р.) Недодержання простої письмової форми, що вимагається законом (стаття 44 цього Кодексу), позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків, а у випадках, прямо зазначених у законі, тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 224 ЦК України ( в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму.

Як убачається із письмового договору від 09.01.2001 року, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_5, було укладено договір купівлі-продажу житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3. Позивач на виконання умов договору, до його підписання сплатила, обумовлені за усною домовленістю з відповідачем, грошові кошти відповідачу у повному обсязі в сумі 800 доларів США, що не заперечує відповідач по справі ОСОБА_3, колишній чоловік відповідача ОСОБА_2, без нотаріально посвідчення чи складення розписок, а також прийняла спірну житлову квартиру у володіння та протягом тривалого часу, а саме з 2001 року по даний час, проживає в квартирі, здійснила ремонт. При цьому Акт прийому передачі квартири не складався, договір купівлі-продажу нотаріально не оформлявся, підпис продавця ОСОБА_5, відповідача по справі, на договорі від 09.01.2001 року відсутній, що унеможливлює визнати такий договір, як такий, що відповідає вимогам чинного законодавства України, що діяло на час виникнення правовідносин між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 є власником спірної житлової квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 11.11.1994 року (а.с.7), копією договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири від 14.08.1999 року, нотаріально посвідченого (а.с.8) та інформацією Високопільської філії КП ХБТІ ХОР від 18.03.2016 року про те, що за даними реєстрових книг квартира за адресою АДРЕСА_4 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_5 (а.с.78), а тому відповідно до ст. 225 ЦК України ( в редакції 1963 р.) мала право на продаж квартири та нотаріального оформлення купівлі-продажу квартири з позивачем по справі.

Згідно ст. 227 ЦК України ( в редакції 1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) ч.1- нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. ч.2- Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відовідно до вимог ст.48 ЦК України ( в редакції 1963 року), ч.1 - Недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. ч.2- По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі-відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Як встановлено в судовому засіданні на підставі наданих пояснень та копій документів, між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб від 15.08.1992 року та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_3 (а.с.14- копія свідоцтва про укладення шлюбу), який розірвано 19 червня 2012 року (а.с.15- копія свідоцтва про розірвання шлюбу). В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 12.12.2012 року та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_2 (а.с.18- копія свідоцтва про шлюб). Із копії паспорту громадянина України, ОСОБА_2 народилася 29.12.1971 року в смт Високопілля Херсонської області, зареєстрована та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19)

Як убачається із копії листа запрошення та повідомлення про поштове вручення (а.с.9-10) ОСОБА_2 запрошувалась позивачем по справі до нотаріальної контори для оформлення купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, але не прибула, будучи повідомленою належним чином та своєчасно, що свідчить про ухилення відповідача ОСОБА_2 від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири.

Крім того, із копії Постанови про закриття кримінального провадження від 07.02.2016 року (а.с.61-62) вбачається, що за заявою позивача ОСОБА_1 було відкрито кримінальне провадження за №0000061 від 26.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, яке закрито за відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що особисто ОСОБА_2 в ході розслідування повідомила про відсутність умислу на заволодіння коштами ОСОБА_1 та не перешкоджала в нотаріальному оформленні ОСОБА_1 договору купівлі-продажу квартири, при цьому навпаки запевнила, що у разі необхідності підтвердить підписом купівлю та власність квартири за ОСОБА_1 Постанова не оскаржувалась та набрала чинності, що підтверджує факт попередньої домовленості сторін, тобто позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, про всі істотні умови договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1, а також свідчить про ухилення відповідача ОСОБА_2 від нотаріального оформлення купівлі продажу, оскільки з часу закриття кримінального провадженні по день постановлення рішення суду відповідач так і не зявилася до нотаріальної контори для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири.

Відповідно до судової практики з питань визнання договорів дійсними, викладеної у Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у п. 13, зазначено про те, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК ( 435-15 ) не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 ( ч.2 ст.47 ЦК України в редакції 1963 р.) та 220 ЦК ( 435-15 ). Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем виконані усі обумовлені істотні умови договору купівлі-продажу житлової квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 - сплачена вартість майна та отримано предмет договору, квартиру, у володіння з 2001 року, де позивач проживає і по даний час(а.с.11), а також підтверджується поясненнями позивача, відповідача ОСОБА_3В, та свідка ОСОБА_7, а нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу не відбулося у зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу, що також підтверджується доказами, а саме письмовим запрошенням до нотаріальної контори (а.с.9-10), копією Постанови про закриття кримінального провадження від 07.02.2016 року (а.с.61-62) в якій зазначено, що відповідач особисто не перешкоджає в нотаріальному оформленні купівлі-продажу квартири, але в той же час ухиляється від явки до нотаріальної контори для оформлення купівлі-продажу квартири, що позбавляє покупця (позивача по даній справі) стати повноправним власником квартири, а тому суд вважає за можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу житлової квартири та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на житлову квартиру загальною площею 32,3 кв.м та житловою площею 16,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Невизнання позову відповідачем ОСОБА_2 та в обґрунтування свого заперечення, надання до суду письмового заперечення, в якому посилаючись на ст.220 ЦК України (в редакції 2003 року) просить суд відмовити у задоволенні позову за його необгрунтуванням позивачем та відсутності домовленості з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, суд вважає, як введення в оману суд, що спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності та послідовності дій, як позивача так і відповідача щодо предмета спору, а також те, що застосуванню підлягають норми, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, тобто за Цивільним кодексом України, в редакції 1963 року.

Крім того згідно ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 1102,40 гривень сплаченого судового збору, що підтверджується платіжним документом (а.с.1).

На підставі викладеного, ст.ст. 44, 45, 46, 47, 48, 224, 225, 227 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року (із змінами та доповненнями на день виникнення спірних правовідносин), керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без заявлення самостійних вимог щодо предмета спору Високопільське районне управління юстиції в Херсонської області з питань реєстрації, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житлову квартиру - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлової квартири, що був укладений 09.01.2001 року між ОСОБА_5 Олександріввною та ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,(ІПН-), уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житлову квартиру загальною площею 32,3 кв.м та житловою площею 16,8 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН-), уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3 та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5 сплачений судовий збір на користь ОСОБА_1 в сумі 1102(Одна тисяча сто дві) гривні 40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Високопільський районний суд Херсонської області.

Суддя: В.М. Дригваль