Номер провадження: 22-ц/785/3841/16
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Станкевича В.А.

- Бабія А.П.

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 3-6), в якому просила стягнути з відповідачів на її користь шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 8 145 грн. та судовий збір в розмірі 365 грн. 40 коп.

Свої позовні вимоги позивачка, як зазначено в рішенні суду, обгрунтовувала тим, що 25.11.2013 року відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить їй на праві приватної власності, внаслідок чого її автомобіль отримав механічні пошкодження, чим їй завдано матеріальної шкоди у розмірі 8 145 грн.

Також позивачка зазначала, що винною у скоєнні цього ДТП було визнано відповідача ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якої на дату цього ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Статус» відповідно до поліса № АС/7306959 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_1, у зв'язку з чим 13.12.2013 року нею було подано до ПрАТ «СК «Статус» повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, а 18.03.2014 року - заяву про виплату страхового відшкодування, але належне їй страхове відшкодування не отримано нею до теперішнього часу.

Як зазначено в рішенні суду, в судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_6 підтримав позов та наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, а представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 не визнав позовні вимоги та подав адресовані суду свої письмові заперечення проти позову, які приєднані судом до матеріалів справи.

Направлена судом судова повістка відповідачу ПрАТ «СК «Статус», за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач за такою адресою більше не знаходиться.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» (ІК: 31201694, адреса місцезнаходження : 02218, м. Київ, вул. Райдужна, буд. 59-Б, офіс 3) на користь ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_3, що зареєстрована та проживає за адресою: 65110, АДРЕСА_1) страхове відшкодування у розмірі 8 145 (вісім тисяч сто сорок п'ять) грн. 00 коп. та судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2015 року, в якій просить скасувати рішення суду від 27.02.2015 року, в частині відмови в позові до ОСОБА_4, прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 8 145 грн., посилаючись на те, що з вказаним рішенням неможливо погодитися, оскільки воно не ґрунтується на повному та всебічному дослідженню обставин справи та не відповідає вимогам закону.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судове засідання учасники процесу не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку та відповідно до вимог закону вважаються повідомленими належним чином про час та місце розгляду справу, враховуючи відмітки на повістках повернутих до суду, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. При цьому, судова колегія зазначає, що не робить висновків стосовно не оскаржуваної частини рішення, щодо позовних вимог до ПрАТ «СК «Статус».

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 25 листопада 2013 року, ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Пантелеймонівській в м. Одесі, не вибрала безпечний інтервал руху та допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого РЕВ № 2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 19.12.2012 року.

Згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2014 року у справі про адміністративне правопорушення № 520/17817/13-п, що набрала законної сили, винною у скоєнні вказаного ДТП визнано ОСОБА_4

У відповідності до частини 4 статті 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На дату згаданого ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «СК «Статус» відповідно до поліса № АС/7306959 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.10.2013 року, за умовами якого: строк дії цього договору з 17.10.2013 року по 16.10.2014 року; забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_1; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн.; розмір франшизи - нуль.

27 листопада 2013 року відповідач ОСОБА_4 та 13 грудня 2013 року позивач ОСОБА_3 письмово повідомили ПрАТ «СК «Статус» про настання зазначеного вище ДТП, яке є страховим випадком, а 18.03.2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «СК «Статус» з заявою про виплату страхового відшкодування та надала до цієї заяви усі додатки, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно наданих позивачем суду доказів, розмір завданої їй шкоди в результаті ДТП складає 8 145 грн., з яких: витрати на придбання деталей замість пошкоджених - 3 945,00 грн., що підтверджується видатковою накладною по наряд-замовленню № НМЗНа-11198 від 28.11.2013 року; вартість ремонтно-поновлювальних робіт - 4 200,00 грн. що підтверджується актом оцінки автомобіля від 27.11.2013 року.

Проте станом на дату судового розгляду даної справи ПрАТ «СК «Статус» не прийняло рішення про здійснення страхового відшкодування ОСОБА_3 та не здійснило його виплату.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов позивача в частині вимог до ПрАТ «СК «Статус» підлягає задоволенню, а в частині вимог до ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд першої інстанції керуючись ст. ст. 3, 22, 29, 36 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнув на її користь понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 243,60 грн., пов'язані зі сплатою судового збору.

Судова колегія, не роблячи висновків стосовно не оскаржуваної частини рішення суду вважає, що суд першої інстанції, в оскаржуваній частині, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, частково задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_3

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в результаті ДТП з вини відповідачки - ОСОБА_4, яка відбулася 25.11.2013 року, було пошкоджено автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_3 (а. с. 7-10).

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «СК «Статус»,що підтверджується полісом № АС/7306959 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.10.2013 року (а. с. 35, 47).

27.11.2013 року відповідач ОСОБА_4 та 13.12.2013 року позивач ОСОБА_3 письмово повідомили ПрАТ «СК «Статус» про настання зазначеного вище ДТП, яке є страховим випадком (а. с. 13, 34), а 18.03.2014 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «СК «Статус» з заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 14), однак страхового відшкодування ПрАТ «СК «Статус» позивачці не виплатила, докази протилежного в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані.

Згідно наданих позивачем суду доказів (а. с. 11-12), розмір завданої позивачці шкоди в результаті ДТП складає 8 145 грн., з яких: витрати на придбання деталей замість пошкоджених - 3 945 грн.; вартість ремонтно-поновлювальних робіт - 4 200 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

На підставі наведеного, враховуючи, що ПрАТ «СК «Статус» не оспорюється сам розрахунок та розмір стягнутого страхового відшкодування, відповідачами взагалі рішення не оскаржується, судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення суду.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду України від 21.01.2016 року у справі № 6-2808цс15, судова колегія не приймає до уваги, так як висновки суду першої інстанції узгоджуються з вказаним висновком Верховного Суду України.

Оскільки, Верховний Суд України в постанові від 21.01.2016 року зазначив, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Тобто, позивач повинен був визначитися та обрати спосіб здійснення свого права, шляхом звернення з позовомдо особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення з позовом до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність або за наявності підстав відповідно до ст. 1194 ЦК України до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди.

Проте, позивачка звернулася одночасно з позовом і до особи, яка завдала шкоди, і до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, при цьому підстави відповідно до ст. 1194 ЦК України для звернення з позовом одночасно до обох відповідачів, враховуючи ліміт відповідальності згідно страхового полісу № АС/7306959 (а. с. 47) та розмір матеріальної шкоди, у позивачки відсутні.

За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення завданої шкоди також і з ОСОБА_4, враховуючи, що рішення суду в частині стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «СК «Статус» не оскаржується, а правові підстави для стягнення з обох відповідачів і завданої шкоди і страхового відшкодування відповідно до вище наведеного, відсутні.

Таким чином, враховуючи вище викладене, надані докази, обставини, якими позивачка обґрунтовувала свої позовні вимоги, доводи апеляційної скарги, судова колегія, не роблячи висновків стосовно не оскаржуваної частини рішення суду, вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

В.А. Станкевич

А.П. Бабій