Справа № 234/4169/16-ц
Провадження № 2/234/2387/16
31 березня 2016 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Пікалової Н.М., при секретарі Каліберді А.О., за участю позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням -
В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В позовній заяві зазначено, що позивачка зареєстрована за адресою: м. Краматорськ, вул Уманська, 26. Зазначений будинок належить їй на підставі договру купівлі-продажу житлового будинку від 01.02.2005 року. 01.10.2014 року відповідач добровільно виїхав із будинку, з того часу відомостей про місце його перебування їй невідомо. Речей, які належать відповідачу, в будинку не має, будинком він не цікавиться та комунальні послуги не сплачує. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 26 по вул. Уманській в м. Краматорську.
Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, по невідомій суду причині, про день та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, повісткою.
Вислухавши позивачку, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, враховуючи те, що позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до довідки про склад сімї в будинку № 26 по вул Уманській в м. Краматорську зареєстрований відповідач ОСОБА_2.
Відповідно до акту, складеного 29.02.2016 року, відповідач ОСОБА_2 з 01.10.2014 року по теперішній час за адресою: м. Краматорськ, вул. Уманська, 26, не проживає.
В судовому засіданні позивачкою було надано зачоне рішення Краматорського міського суду від 30.04.2014 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який було укладено 27.09.1997 року, тобто на момент купівлі-продажу будинку сторони перебували у шлюбі.
Відповідно до ст 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.
В судовому засіданні встановлено, що будинок був куплений під час шлюбу та хоча шлюб було і припинено, але на тепершій час відповідач має право на частку даного будинку в разі поділу майна. Тому позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком не є обґрунтованим. Суд не може позбавити співвласника будинку права користуватися ним..
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 383, 386, 391, 405 України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Краматорським міським судом за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановляння ухвали залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя:

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті й надруковано в одному екземплярі.

Суддя: