Справа №591/194/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Прокудіна Н. Г.
Номер провадження 22-ц/788/625/16 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 березня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дитину, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 березня 2016 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Вказане рішення суду в частині визначення часу, з якого присуджені аліменти, представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в зазначеній частині змінити, встановити початок стягнення аліментів від дня пред'явлення позову, тобто з 15 січня 2016 року.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції, встановивши факт отримання позивачкою від відповідача у січні 2016 року грошових коштів на суму 26000 грн., неправильно встановив їх цільове призначення, оскільки вони були потрачені позивачем на сплату чергового платежу за квартиру, а не на утримання спільної з відповідачем дитини, як помилково вважав суд. Всього ж позивачкою протягом 11-12 січня 2016 року було сплачено чергових платежів за квартиру на загальну суму 271807,00 грн., для підтвердження чого вона додала до апеляційної скарги відповідні квитанції. Відтак, як вважає представник позивача, суд помилився з визначенням часу, з якого присуджуються аліменти, тому рішення суду в цій частині необхідно змінити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про задоволення апеляційної скарги та відповідача ОСОБА_5 і його представника ОСОБА_7 - про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 05 грудня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). За цей час у них ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився син ОСОБА_6, батьком якого є відповідач ОСОБА_5 (а.с.10).

Позивачка ОСОБА_3 також має сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якого записана інша особа (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_5 з 13 липня 2015 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, а згідно довідки Пенсійного фонду України від 05 лютого 2016 року він вказав суму заробітку для нарахування пенсії за період з липня 2015 року по грудень 2015 року на загальну суму 7948,00 грн. (а.с.19-20, 38).

Визначаючи час, з якого присуджуються аліменти на дитину, а саме: з 01 лютого 2016 року, суд першої інстанції виходив із обставин того, що позивачка у січні 2016 року отримала від відповідача грошові кошти на суму 26000 грн. і дійшов висновку про те, що деяку суму коштів вона використала на утримання спільної з відповідачем дитини, тому фактично звільнив відповідача від обов'язку сплачувати аліменти за січень 2016 року, хоча з таким позовом ОСОБА_3 звернулась до суду 15 січня 2016 року.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України зазначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Вимогами ч.1 ст.183 СК України узгоджено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як передбачено ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що законом чітко встановлений час, з якого присуджуються аліменти на дитину за рішенням суду, а саме: від дня пред'явлення позову.

Однак, суд першої інстанції, правильно визначившись з характером спірних правовідносин, дійшов помилкового висновку про виникнення у відповідача обов'язку сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх спільної дитини, починаючи з 01 лютого 2016 року, а не з 15 січня 2016 року, як просила про це позивач у своїй позовній заяві та про що чітко вказує закон.

До того ж, факт надання відповідачем у січні 2016 року грошових коштів позивачу не може бути підставою для звільнення його від обов'язку сплачувати аліменти з 15 січня 2016 року, оскільки такий обов'язок не позбавляє відповідача також і права додатково допомагати позивачу в питаннях утримання їх дитини, в тому числі в грошовій і (або) натуральній формі.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення в оскаржуваній частині з порушенням норм матеріального і процесуального права, так як неправильно визначив час, з якого присуджуються аліменти на дитину, тому рішення суду в зазначеній частині необхідно змінити, встановивши початок стягнення аліментів на дитину з 15 січня 2016 року, тобто від дня пред'явлення позову, а не з 01 лютого 2016 року, як помилково вказав суд.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст.88 ЦПК України.

Оскільки рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення часу, з якого присуджуються аліменти - з 15 січня 2016 року, а не з 01 лютого 2016 року, тобто фактично з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти за період з 15 січня 2016 року по 31 січня 2016 року, тому розрахунок суми судового збору за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції необхідно провести наступним чином:

1) 1378 грн. / 4 = 344,50 грн. (розмір аліментів, що підлягає стягненню за місяць);

2) 344,50 грн. * 17 дн. / 31 дн. = 188,92 грн. (розмір аліментів, що підлягає стягненню з 15.01.2016 року до 31.01.2016 року);

3) 188,92 грн. * 100 % / 344,50 грн. = 54,84% (процентна складова, що є предметом поданої апеляційної скарги);

Отже, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, в тому числі за подання апеляційної скарги на рішення суду на суму 606 грн. 32 грн., тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 332 грн. 51 коп., пропорційно до задоволеної частини вимог апеляційної скарги (606,32 грн. * 54,84%).

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3; 309 ч.ч.1, 3, 4; 314 ч.2; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 березня 2016 року в даній справі в частині визначення часу, з якого присуджуються стягнуті з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, змінити, встановивши початок стягнення аліментів з 15 січня 2016 року, а не з 01 лютого 2016 року, як помилково зазначено в оскаржуваному рішенні суду.

В решті рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 332 грн. 51 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -