Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., МартинюкаВ.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів.

На обґрунтування позовних вимог вказував на те, що між ним та ОСОБА_5 05 вересня 2014 року було укладено попередній договір, відповідно до умов якого основний договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки площею 1 000 кв. м по АДРЕСА_1 повинен бути укладений до 11 жовтня 2014 року.

Також позивач зазначав, що згідно із умовами спірного договору в якості авансу він передав відповідачці 44 877 грн 70 коп.

Посилаючись на те, що свої зобов'язання за вказаним попереднім договором він виконав, однак відповідачка ухиляється від укладання основного договору, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідачки суму авансового платежу у з урахуванням інфляції та 3 % річних у розмірі 58 738 грн 77 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2015 року, у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму авансу у розмірі 44 877 грн 70 коп., 13 149 грн 17 коп. інфляційних втрат, 711 грн 90 коп. 3 % річних і вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, місцевий суд, дійшов висновку про те, що підтвердження вини відповідачки у невиконанні умов попереднього договору відсутні.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд, виходив із того, що у строк, установлений попереднім договором, основний договір купівлі-продажу без вини ОСОБА_4 укладено не було, тому згідно з вимогами п. 2 ст. 570 та ст. 635 ЦК України авансова сума, передана відповідачці підлягає поверненню.

Такі висновки апеляційного ґрунтуються на матеріалах справи й відповідають вимогам закону.

Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

За змістом ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Отже, вирішуючи спір про повернення авансу та відшкодування збитків, завданих одній із сторін попереднього договору, суду слід встановити причину не укладення основного договору, чи мало місце необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення договору, а також з'ясувати умови відповідальності, які були встановлені попереднім договором.

При цьому, сума передоплати (авансу) залишається у продавця лише у разі невиконання умов цього договору з вини покупця.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 вересня 2014 року між сторонами укладено попередній договір, згідно із умовами якого сторони зобов'язались у строк до 11 жовтня 2014 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким ОСОБА_5 продасть позивачу домоволодіння по АДРЕСА_1.

Згідно із п. 1 попереднього договору сторони домовились укласти основний договір купівлі-продажу до 11 жовтня 2014 року.

Продовження терміну для укладення основних договорів допускається за додатковим погодженням питання між сторонами, яке має бути оформлено відповідною додатковою угодою.

У відповідності до п. 6 спірного договору, якщо в строк до 11 жовтня 2014 року сторонами не буде укладений договір купівлі-продажу об'єктів нерухомості та жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про їх укладення протягом трьох діб від вищевказаної дати, і сторони не дійдуть згоди про продовження терміну укладення основних договорів, зобов'язання за цим договором припиняються.

Пунктами 6.1, 6.2 цього договору визначено, що в разі невиконання зобов'язань щодо укладення основного договору до 11 жовтня 2014 року ОСОБА_5, вона повертає авансовий платіж та сплачує штраф у розмірі авансового платежу ОСОБА_4; а в разі відмови або ухилення ОСОБА_4 від укладення основного договору до 11 жовтня 2014 року сплачений ним авансовий платіж залишається у ОСОБА_5

На виконання умов вищевказаного договору ОСОБА_4 сплатив відповідачці аванс у сумі 44 877 грн 70 коп.

У визначений строк (до 11 жовтня 2014 року) договір купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено не було.

Відповідно до ст. ст. 335, 337 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, апеляційний суд, на виконання вимог ст. 213 ЦПК України, встановивши на підставі доказів, яким було надано належну оцінку, ті факти, що відповідачка після отримання обумовленого попереднім договором пакету документів, необхідних для укладення основного договору не сповістила ОСОБА_4 про явку до нотаріуса, який посвідчував попередній договір на 10 жовтня 2014 року, тому позивач у цей день не з'явився через неповідомлення; дату 11 жовтня 2014 року, коли сторони з'явилися для укладення основного договору з нотаріусом ніхто із них не погоджував і договір купівлі-продажу не було укладено, так як для останньої цей день був вихідним; додаткових договорів про продовження строку укладення основного договору між сторонами укладено не було; направлені 15 жовтня 2014 року відповідачкою телеграми на ім'я ОСОБА_4 про явку до нотаріуса 17 жовтня 2014 року не мають правового значення, оскільки вказані дії вчинено після припинення попереднього договору та спливу трьох днів від визначеної попереднім договором дати, до якої необхідно було укласти основний договір, дійшов правильного висновку про те, що договір купівлі-продажу не було укладено між сторонами не з особистої вини позивача чи через ухилення від його укладення ОСОБА_4, а у зв'язку із неузгодженістю дій сторін між собою, що стосуються визначення дати укладання основного договору, що не дає правових підстав для залишення суми передоплати у продавця, у зв'язку із чим правильно задовольнив позов.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
В.І. Мартинюк