Провадження № 22-ц/773/310/16 Категорія: 81 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Данилюк В.А.,

секретар Коритнюк І.О.,

з участю представника ВДВС ОСОБА_1,

стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця та визнання бездіяльності протиправною, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області ОСОБА_1 та визнання бездіяльності протиправною посилаючись на те, що останнім безпідставно проводилося стягнення аліментів з 01.07.2015 року на користь ОСОБА_2, яка припинила навчання, а також продовжується стягнення аліментів на користь стягувача в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, хоча судовим рішенням визначено в розмірі 1/6 частини.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій покликається на те, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, порушив норми матеріального та процесуального права у зв»язку з чим просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову, якою скаргу на дії державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області ОСОБА_1 та визнання бездіяльності протиправною задовольнити повністю.

В судовому засіданні державний виконавець Жулибіна В.О. та стягувач ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечили, вважають ухвалу такою, що постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, просили скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала залишенню без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем були вчинені усі необхідні дії по виконанню виконавчого листа в межах наданих йому діючим законодавством повноважень, а заявник ОСОБА_3 не надав суду в порядку ч.1 ст.60 ЦПК України належних доказів того, що дії державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області ОСОБА_1 були протиправними.

Колегія суддів апеляційного суду вважає висновок суду обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 82 Закону України Про виконавче провадження, боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції перебуває виконавчий лист № 161/ 15586/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання на період навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 вересня 2013 року, але не довше ніж до досягнення дочкою 23 років, виданий згідно рішення апеляційного суду Волинської області від 26.12.2013 року.

04.09.2015 року на адресу головного бухгалтера «СКФ Україна» було направлено лист про припинення відрахування аліментів з ОСОБА_3 (а.с. 5 -6).

З довідок Східноєвропейського національного університету імені ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 є студенткою денної форми навчання вказаного університету та продовжить своє навчання до 31.01.2017 року (а.с.20).

28.09.2015 року державним виконавцем скеровано лист на адресу головного бухгалтера «СКФ Україна» про продовження відрахування аліментів згідно виконавчого листа в користь ОСОБА_2 з 01.09.2015 року згідно раніше надісланої постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження, зокрема, підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до ч. 1. ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй Постанові № 6 від 07.02.2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах вказує, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Встановлено судом, що за місцем роботи боржника проводилося стягнення аліментів у розмірі, визначеному рішенням апеляційного суду Волинської області від 26 грудня 2013 року, що становить 16,67 відсотка стягнення (а.с.8-11, 20). З вказаного звіту також вбачається, що при цьому було враховано переплату в сумі 5712,15 грн. за минулий період по виконавчому листі за вих. № 24068 від 15.07.2014 року, а також припинялося утримання за вересень та жовтень згідно листа № 31321 від 04.09.15 року.

Тому, посилання заявника ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на ту обставину, що станом на 01 липня 2015 року ОСОБА_2 уже не навчалась у Східноєвропейському національному університеті імені ОСОБА_4 та що державний виконавець безпідставно продовжив стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не доведені відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України та спростовуються зазначеними письмовими доказами, оскільки з вищенаведеного звіту вбачається припинення роботодавцем нарахування аліментів за певний період та фактичне їх стягнення у розмірі, зазначеному в судовому рішенні. Крім того, суд із-за неявки заявника в судове засідання, позбавлений можливості відповідно до ч.4 ст.10 цього Кодексу перевірити іншими доказами посилання ОСОБА_3 щодо недійсності довідки 09/4063 від 25.09.2015 року, сумнівів у достовірності якої в колегії суддів не має, оскільки встановлено, що особа, на яку стягуються аліменти, продовжує навчатися.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції мотивовано відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Другого відділу ДВС ЛМУЮ.

Отже, виходячи із визначених ст. 303 ЦПК України меж розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, ухвала постановлена з додержанням норм процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 313. 314, 317, 319, 324, 325 ЦПК ОСОБА_4, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Дмитровиач відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області 23 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: