САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/1146/16-ц
Провадження № 2/206/416/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2016 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Чинник М.К. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора про виділення часток, припинення спільної сумісної власності, визнання права власності на частину квартири та визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за заповітом ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просить виділити частки в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1, визначивши, що співвласникам - ОСОБА_3 та нині покійній ОСОБА_4 належить по ? частині вказаної квартири та припинити спільну сумісну власність на цю квартиру, визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що її дідусю ОСОБА_3 та нині покійній бабусі ОСОБА_4 належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1. В цій квартирі бабуся з дідусем були зареєстровані та проживали удвох. Між ними не було укладено ніякого договору щодо визначення часток у їх спільній сумісній власності на вищезазначену квартиру, тому їх частки були рівними. 24 січня 2015 року ОСОБА_4 заповіла належну їй частину квартири АДРЕСА_1 позивачу. ІНФОРМАЦІЯ_2 її бабуся ОСОБА_4 померла. Через деякий час після смерті бабусі вона звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, адже у неї відсутні необхідні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Ці правовстановлюючі документи зникли і де вони знаходяться їй не відомо. Дані обставини і стали причиною її звернення до суду з дійсним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. В подальшому в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Третя особа Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора надала суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника.

Заслухав доводи позивача, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно копії свідоцтва про право власності на житло від 10 червня 2010 року, виданого Придніпровською ДРЕС згідно з розпорядженням за №613, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу №175п за реєстровим №1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.11 т.1).

4 січня 2015 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла належну їй частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (а.с.11).

27 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.36).

14 листопада 2015 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила своє прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» (а.с.10).

14 січня 2016 року постановою державного нотаріусу Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи (а.с.8).

Як пояснила в судовому засіданні позивачка, правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 зберігалися у ОСОБА_4, однак після її смерті вони зникли і де вони знаходяться тепер їй невідомо.

На запит суду щодо надання свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, ДТЕК «Придніпровська ТЕС» була надана відповідь №1498/6610 від 09.06.2016 року, що такі відомості в їх архівах не значаться у зв'язку з передачею житлового фонду з 01.01.2004р. на баланс КП «Житлове господарство Самарського району» (а.с.88).

КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради в своєму листі №324 від 22.06.2016р. повідомило, що в бухгалтерії підприємства відсутні данні та первинна документація, яка підтверджує право власності на житло по вул. 60-річчя Жовтня,6/1 (а.с.94)

Розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею та коштами у створенні спільної власності.

При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Матеріали справи не містять доказів, що участь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у надбанні квартири АДРЕСА_1 була більшою чи меншою, тому їх частки є рівними.

Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця, тому вимоги про виділ часток у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають. У зв'язку з чим, не має підстав і для припинення спільної сумісної власності на дану квартиру.

З урахуванням викладеного, спадковим майном ОСОБА_4 за заповітом від 24.01.2015 року є ? частина квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями померлої ОСОБА_4 є: чоловік ОСОБА_3, син ОСОБА_7 за законом та ОСОБА_2 за заповітом.

Відповідно зі ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповіт - є особистим розпорядженням фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Спадкування обов'язкової частки в спадщині здійснюється на підставах встановлених законом, шляхом прийняття спадщини в порядку, передбаченому статтями 1268-1269 ЦК України.

Відповідно до ч. 3,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_7, син померлої ОСОБА_4 на момент її смерті був зареєстрований за місцем мешкання спадкодавця за адресою: АДРЕСА_1, тому є таким, що прийняв спадщину після смерті матері. Однак відомостей, що він мав право на обов'язкову частку матеріали спадкової справи не містять.

Відповідач ОСОБА_3 на момент смерті своєї дружини ОСОБА_4 проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради №3233 від 15.12.2015 року.

Як встановлено судом - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, тобто являється непрацездатним вдівцем спадкодавця - ОСОБА_4 і відповідно до закону має право на обов'язкову частку у спадковому майні, зокрема на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Таким чином, враховуючи, що правовстановлюючі документи на спадкове майно були втрачені та відповідач відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України має обов'язкову частку в спадковому майні спадкодавця ОСОБА_4, то суд приходить до висновку, що за ОСОБА_2 слід визнати право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вимоги про визнання за відповідачем ОСОБА_3 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем ОСОБА_3 ніякі вимоги не заявлялись. Належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності захисту в суді його порушених, невизнаних чи оспорюваних прав власності на ? частину вищезазначеної квартири сторонами надано не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Питання судових витрат вирішити згідно ст. 88 ЦПК України, стягнути судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 209,212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора про виділення часток, припинення спільної сумісної власності, визнання права власності на частину квартири та визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за заповітом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 956,62 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко