Справа №597/702/15-ц
Провадження №2/597/20/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2016 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Дудяка С.В.

з участю секретаря Богдана В.М.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Представник позивача в позовній заяві просить стягнути в користь позивача солідарно з відповідачів 88304,75 долара США заборгованості за кредитним договором №CVRSAK40100784 від 04.04.2008 року, що еквівалентно за курсом 21,42 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.05.2015 року - 1891487,83 гривні та судові витрати по справі у розмірі 4284,00 гривні, покликаючись на те, що відповідно до вищевказаного кредитного договору відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в іноземній валюті в сумі 23423,82 долара США, із сплатою відсотків у розмірі 11,04% річних та кінцевим терміном повернення до 03.04.2015 року. З метою забезпечення виконання взятого на себе відповідачем ОСОБА_1 зобов'язання між позивачем і відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договори поруки №CVRSAK40100784 від 04.04.2008 року, згідно з якими відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зобов'язались перед кредитором відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_1 всіх його зобов'язань, що виникли за кредитним договором в повному обсязі. Однак, відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив його умови і станом на 27.05.2015 року заборгував 88304,75 долара США. Даний борг складається із:

заборгованості по кредиту - 16742,29 долара США;

заборгованості по процентах за користування кредитом - 8924,09 долара США;

заборгованості по комісії за користування кредитом - 1997,67 долара США;

пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 56424,60 долара США;

штрафу (фіксована частина) - 11,67 долара США;

штрафу (процентна складова) - 4204,43 долара США.

Також представник позивача в своїй заяві просить суд слухати справу в його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, однак надіслали суду заяви в яких просять слухати справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнали, просять суд відмовити в його задоволенні, в підтвердження своєї позиції надали суду наступні пояснення:

01.12.2008 року відповідач ОСОБА_1 не маючи фінансової змоги погасити заборгованість за кредитним договором в повному розмірі, як того вимагав банк, передав банку предмет застави - автомобіль марки Шевроле Епіка, державний номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується актом від 01.12.2008 року, в якому зазначено, що автомобіль ОСОБА_1 передав і доручив Приватбанку передати його на реалізацію по ринковій ціні і направити виручені кошти на погашення заборгованості у випадку невиконання ним зобов'язань перед банком до 14.12.2008 року. 23.06.2009 року Приватбанк звертався до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 23.06.2009 року по даній справі задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 в межах заявлених позовних вимог у розмірі 26443,90 долара США. Таким чином, як вважають відповідач та його представник, Приватбанк скористався своїм правом, щодо дострокової вимоги повернення всієї суми кредиту. 02.03.2012 року ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська дана справа залишена без розгляду за заявою представника позивача - ПАТ КБ Приватбанк та скасовано в повному обсязі заходи забезпечення позову. Відповідач та його представник стверджують, що подання банком зави про залишення позову без розгляду обумовлене наявністю ще одного аналогічного судового провадження по якому судом уже було прийнято рішення. Так, у вересні 2011 року Приватбанк звертався до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, як боржника, та ПАТ "Акцент-Банк", як поручителя, про звернення стягнення на предмет застави. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17.10.2011 року суд задоволив позов Приватбанку, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором в сумі 361659,32 гривні, звернуто стягнення на предмет застави автомобіль Шевроле Епіка, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 Саме з посиланням на дане рішення автомобіль знімався банком з обліку для реалізації. Виходячи із суми стягнення 361659,32 гривні, на користь банку стягнуто 45345,15 долара США (361659,32 : 7,9757), з чого відповідач та його представник роблять висновок, що до суми, яку просив стягнути банк увійшла вся заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту, відсоткам та інше. Вищевикладені факти Приватбанк приховав при заявленні чергового позову до ОСОБА_1 в Заліщицький районний суд.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного:

04.04.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір №CVRSAK40100784, згідно якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі в сумі 23423,82 долара США, із сплатою відсотків у розмірі 11,04% річних та кінцевим терміном повернення до 03.04.2015 року.

Згідно ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

04.04.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачкою ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання взятого на себе відповідачем ОСОБА_1 зобов'язання було укладено договір поруки №CVRSAK40100784, згідно з яким відповідачка ОСОБА_4 зобов'язалась перед кредитором відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_1 всіх його зобов'язань, що виникли за кредитним договором в повному обсязі.

04.04.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачкою ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання взятого на себе відповідачем ОСОБА_1 зобов'язання було укладено договір поруки №CVRSAK40100784, згідно з яким відповідачка ОСОБА_3 зобов'язалась перед кредитором відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_1 всіх його зобов'язань, що виникли за кредитним договором в повному обсязі.

Згідно п.8 та п.17.9 кредитно-заставного договору №CVRSAK40100784 укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем ОСОБА_1 04.04.2008 року заставою по даному договору виступав автомобіль марки Шевроле Епіка, державний номерний знак НОМЕР_1.

В судовому засіданні встановлено, що 01.12.2008 року відповідач ОСОБА_1 передав позивачу - ПАТ КБ "Приватбанк" вищевказаний предмет застави, що підтверджується актом від 01.12.2008 року, в якому зазначено, що автомобіль марки Шевроле Епіка, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 передав і доручив Приватбанку передати його на реалізацію по ринковій ціні і направити виручені кошти на погашення заборгованості у випадку невиконання ним зобов'язань перед банком до 14.12.2008 року.

Також в судовому засіданні встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровськавід 17.10.2011 року позов ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором в сумі 361659,32 гривні, звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Шевроле Епіка, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02.03.2012 року позов ПАТ КБ «Приватбанк»до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно залишено без розгляду за заявою представника позивача.

Одночасно скасовано заходи забезпечення позову - накладення арешту на автомобіль марки Шевроле Епіка, державний номерний знак НОМЕР_1.

З посиланням на вищевказане рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська,автомобіль знімався банком з обліку для реалізації, що підтверджується обліковою карткою ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Чернівці №14857977 від 21.03.2013 року.

Згідно меморіального ордеру №1 від 30.04.2013 року ПАТ КБ "Приватбанк" отримав від реалізації заставного майна - автомобіля, що належав ОСОБА_1 14637,81 долара США.

Пунктом 7.2 кредитно-заставного договору №CVRSAK40100784 укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем ОСОБА_1 04.04.2008 року передбачено, що застава забезпечує забезпечені вимоги в розмірі їх повної вартості, незалежно від того, якою така вартість може бути в будь-який час протягом строку дії договору.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" суд не може одночасно звернути стягнення на предмет застави та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи заставодавця.

Відповідач ОСОБА_1 являється як позичальником по кредитно-заставному договору №CVRSAK40100784 від 04.04.2008року так і заставодавцем автомобіля Шевроле Епіка, державний номерний знак НОМЕР_1.

Враховуючи, що банком реалізовано предмет застави, що забезпечував виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань за кредитно-заставним договором №CVRSAK40100784, та передбачення при укладенні договору про забезпечення заставою вимог позивача в повній мірі, незалежно від їх розміру, суд приходить до переконання, що в задоволенні даного позову слід відмовити за його безпідставністю, адже стягнення з відповідача в користь позивача сум, які наводить представник позивача в позовній заяві призведе до подвоєння заборгованості відповідача перед банком, яку він фактично погасив передавши заставне майно 01.12.2008 року банку.

Суд також вважає, що ініціювавши припинення обтяження та зняття арешту з автомобіля Шевроле Епіка, державний номерний знак НОМЕР_1 належного відповідачу банк-позивач визнав те, що жодних претензій майнового характеру до ОСОБА_1 згідно кредитно-заставного договору №CVRSAK40100784 від 04.04.2008року немає, із врахуванням рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськавід 17.10.2011 року.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Тому, суд керуючись ст.ст.15-16 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

На рішення може бути подано апеляцію, яка подається апеляційному суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення

Суддя

С. В. Дудяк