РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі Левчук Д.О.

з участю позивача: ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - Гридіної Н.В.

представника Відокремленого структурного підрозділу санаторію - профілакторію РДГУ - Семенова Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського державного гуманітарного університету, треті особи: Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Рівненське обласне відділення; Відокремлений структурний підрозділ санаторій - профілакторій Рівненського державного гуманітарного університету про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за відпрацьований час та час вимушеного прогулу, скасування запису у трудовій книжці та стягнення моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненського державного гуманітарного університету, треті особи: Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Рівненське обласне відділення; Відокремлений структурний підрозділ санаторій - профілакторій Рівненського державного гуманітарного університету, просить визнати незаконними дії відповідача щодо безпідставного звільнення за одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником відокремленого структурного підрозділу по п. 1 ст. 41 КЗпП України від 28.08.2015 р. згідно наказу № 145-п та поновити його на роботі, зобов'язати відповідача протягом трьох календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили скасувати винесений запис до трудової книжки про звільнення з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником відокремленого структурного підрозділу по п. 1 ст. 41 КЗпП України від 08.09.2015 р. згідно наказу № 169-п від 10.09.2015 р., стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку та листу непрацездатності у розмірі 28 377, 31 грн., стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 28 377, 31 грн., грошові кошти за час вимушеного прогулу починаючи з 10.09.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що наказом № 239 від 01.12.2014 р. його зараховано на посаду головного лікаря відокремленого структурного підрозділу санаторію-профілакторію Рівненського державного гуманітарного університету (далі - ВСП СП РДГУ ). Наказом ректора № 145 від 25.08.2015 р. він був звільнений з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України про що був внесений запис до трудової книжки. Вважає накази про звільнення незаконними, оскільки ним не вчинялось жодних дисциплінарних діянь, не порушувалась трудова дисципліна. Вказує, що в наказі про звільнення не зазначено в чому полягало одноразове грубе порушення, керівником не відібрано від нього письмових пояснень. Окрім того наказ № 169-п винесений під час перебування на лікарняному. При звільненні йому не була виплачена заробітна плата, компенсацію за невикористану відпустку та листу непрацездатності. Також неправомірні дії відповідача завдали йому моральних страждань, оскільки він має багаторічний лікарський стаж, завжди користувався повагою в колективі, неодноразово нагороджувався грамотами, тому звільнення на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України дуже його пригнітило.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги уточнили, вказали, що відповідно до штатного розпису та кошторису ВСП СП РДГУ на 2015 р. заробітна плата головного лікаря становить 3179 грн., відповідно просили стягнути з відповідача заробітну плату з січня 2015 р. по липень 2015 р. в розмірі 22 253, з 1 серпня 2015 р. по 27 серпня 2015 р. в розмірі 2861, 10 грн., компенсацію по листку непрацездатності в розмірі 523, 30 грн., за невикористану відпустку 1886, 22 грн. В решті позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

В судовому засіданні представники відповідачів позовні вимоги не визнали, підтримали подані на позов заперечення, пояснили, що позовні вимоги не визнають. Вказали, що згідно положення про ВСП СП РДГУ, ОСОБА_1 як головний лікар здійснював безпосереднє керівництво та контроль за діяльністю санаторію-профілакторію, ніс відповідальність за організацію лікування і обслуговування пацієнтів, направлених у санаторій-профілакторій, а також за господарську-фінансову діяльність, ніс відповідальність за достовірність та своєчасність подання статистичної і фінансової звітності. 14 серпня 2015 року надійшов лист від колективу ВСП СП РДГУ про те, що головний лікар зловживає своїми посадовими обов'язками, а саме відправляє працівників у відпустку без збереження заробітної плати без погодження з власником та несвоєчасно подає звітність, що стало наслідком заборгованості зі сплати єдиного внеску та накладення арешту на кошти санаторію-профілакторію. 21.08.2015 р. ректором університету на ім'я голови профспілкового комітету РДГУ було подане подання про надання згоди на звільнення головного лікаря ВСП СП РДГУ у відповідності до п. 1 ст. 41 КЗпП України та отримано згоду за № 28 від 21.08.2015 р. на ім'я ректора юрисконсультом було подано доповідну записку в якій розписано всі обставини та надано рекомендації щодо звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. 25.08.2015 р. видано наказ № 145-п про звільнення з роботи 28.08.2015 р. ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. 10.09.2015 р. наказом № 169-п про звільнення ОСОБА_1 внесено зміни до наказу № 145-п від 25.08.2015 р. у зв'язку із хворобою позивача з 28.08.2015 р. по 08.09.2015 р. та звільнено з роботи ОСОБА_1 за одноразове грубе порушення трудових обов'язків з 08.09. 2015 р. Вважають, що зі сторони університету було дотримано всією процедури під час застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник третьої особи Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Рівненське обласне відділення в частині призначення та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності пояснила, що такі виплати за рахунок коштів Фонду соціального страхування виплачуються починаючи з шостого дня непрацездатності, оплата перших п'яти днів здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку встановленому КМУ. При винесенні рішення покладалась на розсуд суду.

В судовому засіданні представник третьої особи Відокремлений структурний підрозділ санаторій - профілакторій Рівненського державного гуманітарного університету головний лікар ВСП СП РДГУ Семенов Ю.Г. позовні вимоги не визнав, пояснив, що перебуваючи на посаді головного лікаря ОСОБА_1 заробітну плату працівникам не виплачував та не зміг організувати роботу ВСП СП РДГУ.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Судом встановлено, що згідно наказу ректора Рівненського державного гуманітарного університету № 239-п від 01.12.2014 р. ОСОБА_1 було прийнято на посаду головного лікаря ВСП СП РДГУ.

25.08.2015 р. згідно наказу ректора Рівненського державного гуманітарного університету № 145-п про звільнення ОСОБА_1, останнього звільнено з 28.08.2015 р. на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України.

Причиною звільнення стала доповідна записка колективу ВСП СП РДГУ від 21.07.2015 р. про те, що головний лікар зловживає своїми посадовими обов'язками, а саме відправляє працівників у відпустку без збереження заробітної плати без погодження з власником та несвоєчасно подає звітність, що стало наслідком заборгованості зі сплати єдиного внеску та накладення арешту на кошти санаторію-профілакторію.

26.08.2015 р. складено акт фіксації відмови комісією у складі начальника відділу кадрів Мельник М.М., заступника начальника відділу Бессараби Н.В., юрисконсульта ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 ознайомлений з вищевказаним наказом та отримав його копію.

10.09.2015 р. згідно наказу ректора Рівненського державного гуманітарного університету № 169-п про звільнення ОСОБА_1 внесено зміни до наказу № 145-п від 25.08.2015 р. у звязку із хворобою позивача з 28 серпня 2015 р. по 08.09.2015 р. відтерміновано дату звільнення, звільнено ОСОБА_1 з 08.09.2015 р.

Як вбачається з листка непрацездатності серії АГИ № 132409, ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 28.08.2015 р. по 08.09.2015 р., в графі «стати до роботи» зазначено - з 09.09.2015 р.

Статтею 40 КЗпП України встановлено обмеження щодо звільнення працівників з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

Таким чином наказом від 10.09.2015 р. № 169-п про звільнення ОСОБА_1 дату звільнення відтерміновано на дату, коли ОСОБА_1 продовжував перебувати на лікарняному - 08.09.2015 р., отже звільнення головного лікаря проведене з порушенням трудового законодавства.

Окрім того незаконність наказів про звільнення ОСОБА_1 підтверджується наступними обставинами.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України (далі - Кодекс) дисциплінарне стягнення у виді звільнення може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни.

Поняття трудової дисципліни врегульовано главою X Кодексу. Зокрема, відповідно до ст. ст. 139, 140, 142 Кодексу працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Підвищена відповідальність зазначених працівників обумовлена тим, що вони мають особливий правовий статус, адже керівники підприємств наділені владними повноваженнями й виконують адміністративно-організаційні функції, а тому грубим порушенням своїх обов'язків керівником може бути завдано шкоди виробництву та спричинено великі фінансові збитки юридичній особі.

Під дію пункту 1 ст. 41 КЗпП підпадають, як правило, такі порушення, в яких ознакою грубості вважаються і характер дій або бездіяльності працівника, і суттєвість наслідків порушення (наприклад, проступок, який заподіяв або міг заподіяти значної матеріальної або моральної шкоди, зокрема невиконання вимог трудового законодавства), й особливості причин, що зумовили порушення та його наслідок, і форма вини.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи питання, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд враховує характер проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, яку ним завдано (або могло бути завдано).

В матеріалах справи наявні заяви працівників ВСП СП РДГУ про надання відпустки без збереження заробітної плати згідно ст. 26 ЗУ «Про відпустки», зазначення того, що дана заява написана під примусом головного лікаря не містить, а також представниками відповідачів таких доказів не подано.

Положенням про ВСП СП РДГУ затверджене ректором РДГУ від 02.04.2014 р. передбачено, що санаторій-профілакторій введений до складу РДГУ згідно наказу РДГУ № 73 від 31.03.2006 р. як відокремлений структурний підрозділ без права юридичної особи. У розділі 5 Управління та кадрове забезпечення зазначено, що головний лікар є головним розпорядником коштів ФССзТВП виділених на часткове фінансування санаторію-профілакторію та несе відповідальність за достовірність та своєчасність подання статичної і фінансової звітності. Розділом 6. Фінансово господарська діяльність передбачено, що за рахунок коштів ФССзТВП здійснюється ряд витрат, зокрема часткове фінансування праці медичних працівників.

Як вбачається з повідомлення Мінсоцполітики від 17.07.2015 р. № 422/18/99-15 з 01.01.2015 року фінансування санаторій-профілакторіїв за рахунок коштів Фонду соціального страхування України законодавством не передбачено. Проте фінансування санаторіїв-профілакторіїв може здійснюватись за рахунок коштів їх власників, зокрема отриманих від продажу путівок, коштів спеціального фонду, інших джерел, передбачених законодавством.

20 березня 2015 р. ВДВС Рівненського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вимоги № Ю-2356-25-У виданий 17.03.2015 р. про стягнення заборгованості на користь ДПІ в м. Рівне із ВСП СП РДГУ 4 424, 90 грн. ;

Згідно з довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» від 26.10.2015 р., станом на 01.03.2015 р. на рахунку у ВСП СП РДГУ знаходилось 151 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 ставши головним лікарем ВСП СП РДГУ з 01.12.2014 р. через місяць стикнувся з браком фінансування організації через зміни в законодавстві і з об'єктивних причин несвоєчасно подав фінансову звітність та не міг виплачувати заробітну плату працівникам.

Тільки 20.08.2015 року (за тиждень до звільнення ОСОБА_1.) розпорядженням ректора РДГУ зобов'язано відновити діяльність ВСП СП РДГУ з 08.09.2015 р. та розробити нове положення ВСП СП РДГУ з урахуванням змін джерел фінансування.

В наказах №145-п від 25.08.2015 р. та № 169-п від 10.09.2015 р. про звільнення ОСОБА_1 не зазначено як конкретні порушення, так і тяжкість, заподіяна шкода, обставини, за яких їх вчинено, не враховано попередню роботу позивача, обставини які склались з фінансуванням ВСП СП РДГУ. За таких накази про звільнення видано з порушенням вимог ч.ч.1,2,3 ст.149 КЗпП України, що також є підставою для їх скасування.

Враховуючи вимоги частини першої статті 235 КЗпП України, в якій закріплено, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, суд приходить до висновку про поновлення позивача на посаді головного лікаря ВСП СП РДГУ

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

При звільненні ОСОБА_1, останньому не була виплачена заробітна плата та компенсацію за невикористану відпустку.

Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Для розрахунку невиплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку суд бере до уваги довідку із мокрою печаткою видану за підписом головного бухгалтера ВСП СП РДГУ Гандзюк В.В. та головного лікаря ВСП СП РДГУ Семеновим Ю.Г.

Відповідно до вищевказаної довідки невиплачена заробітна плата становить 9897, 63 грн., компенсація за невикористану відпустку - 917, 83 грн., що разом складає 10815, 46 грн. та підлягає до стягнення з Рівненського державного гуманітарного університету.

Стягненню з відповідача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.09.2015 по дату винесення судом рішення 10.02.2016 р.

При цьому розрахунок повинен відповідати вимогам Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до п.8 зазначеного Порядку, виходячи із довідки про доходи ОСОБА_1 за два останні місяці роботи перед звільненням на посаді головного лікаря середньоденний заробіток позивача складає: за червень (1374, 67 грн.), липень (1374, 67 грн.), = 2 749, 34 грн. Вищевказану суму ділимо на кількість відпрацьованих днів - 43, а при 2/3 ставці - 29 і отримуємо середньоденний заробіток 94, 8 грн.

Сума днів за час вимушеного прогулу з 08.09.2015 р. по 10.02.2016 р. становить 109 днів., таким чином середній заробіток становить 10 333, 2 грн. (109Х94, 8), яка підлягає до стягнення з відповідача - Рівненського державного гуманітарного університету.

Вищевказні кошти слід стягнути з саме з Рівненського державного гуманітарного університету, який відповідно до положення (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) звільняє та приймає на роботу головного лікаря, є власником ВСП СП РДГУ та здійснює його часткове фінансування.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом вставлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 має багаторічний лікарський стаж, в тому числі на посадах головного лікаря, під час трудової діяльності заохочувався адміністрацією організацій в яких працював, нагороджений значком «Відмінник охорони здоров'я», незаконне звільнення спричинили йому моральні страждання, змусили відстоювати свої права у судовому порядку.

Враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, суд дійшов до висновку про часткове задоволення моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Крім того, рішення суду, на підставі ст. 367 ЦПК України, в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць, в сумі 1374, 67 грн. та поновлення на роботі, підлягає до негайного виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином з відповідача слід стягнути 487, 20 грн. в дохід держави (243 грн. 60 коп. судового збору за позовну вимогу про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та 243 грн. 60 коп. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди).

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 10, 11, 60-64, 82, 88, 209,212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненського державного гуманітарного університету, треті особи: Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Рівненське обласне відділення; Відокремлений структурний підрозділ санаторій - профілакторій Рівненського державного гуманітарного університету про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за відпрацьований час та час вимушеного прогулу, скасування запису у трудовій книжці та стягнення моральної шкоди задовільнити частково.

Визнати наказ №145 від 25.08.2015 року та наказ №169-п від 10.09.2015 року незаконними та поновити ОСОБА_1 на посаді головного лікаря санаторію-профілакторію Рівненського державного гуманітарного університету.

Стягнути з Рівненського державного гуманітарного університету на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату 10.815.46 грн. коп. та моральну шкоду в розмірі 1000.00 грн.

Стягнути з Рівненського державного гуманітарного університету на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10333 грн. 20 коп.

Стягнути з Рівненського державного гуманітарного університету на користь держави судовий збір 487.20 грн..

Рішення суду про поновлення на роботі та стягнення ОСОБА_1 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць 1374, 77 грн. підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.П. Харечко