АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1641/16 Справа № 183/8126/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Котушенко С.П.

за участю секретаря - Гулиєва М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року по справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсними пунктів кредитного договору, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № CL81876 від 21 серпня 2008 року в розмірі 50 515,30 грн., яка складається із: простроченої заборгованості по кредиту - 8 513,39 грн., відсотків - 7 766,26 грн. та підвищених відсотків -34 235,65 грн.

У квітні 2015 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву, в якій просила визнати несправедливими та недійсними умови п.2.3 кредитного договору, а також умови Додатку 1 до кредитного договору, що встановлюють підвищену процентну ставку за користування кредитом понад установлений строк у розмірі 115,8%.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором, станом на 04 серпня 2014 року, в сумі 16 279,65 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 8 513,39 грн. та відсоткам - 7 766,26 грн., а також судовий збір 243,60 грн. В решті вимог ПАТ «Універсал Банк» відмовлено. За зустрічним позовом визнано недійсним п.2.3 кредитного договору та пункт «Підвищена процентна ставка ( у разі прострочення платежу)» Додатку 1 до кредитного договору № CL81876 від 21 серпня 2008 року та стягнуто судовий збір з позивача на користь ОСОБА_2 в розмірі 243,60 грн.

З таким рішенням не погодився позивач за первісним позовом, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, а у зустрічному позові відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21 серпня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CL81876, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 9000 грн. строком до 25 липня 2012 року зі сплатою 38,60% річних для поточних потреб.

За п.5.1. погашення основної суми кредиту та сплата процентів здійснюється у формі щомісячних ануїтет них платежів у строки та суми, встановлені для сплати таких платежів.

Згідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст.526, 530, 610 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Взяті та себе зобов*язання позивач виконав, надавши відповідачки грошові кошти.

Однак, ОСОБА_2 належним чином умови договору не виконувала, не здійснюючи щомісячного погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, в зв*язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 04 серпня 2014 року становить 50 515,30 грн. і складається з: простроченої заборгованості по кредиту 8513,39 грн.; відсотків за користування кредитом 7766,26 грн.; підвищених відсотків у зв*язку з порушенням строків виконання зобов*язань щодо заборгованості по кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами 34 235,65 грн.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за вказаним кредитним договором, з підстав невиконання останньою зобов*язань, щодо погашення простроченої заборгованості по кредиту в сумі 8513,39 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 7766,26 грн. підлягають задоволенню.

Разом з тим, задовольняючи зустрічний позов, районний суд виходив з того, що визначений у Додатку 1 до кредитного договору розмір підвищеної процентної ставки 115,8% річних, перевищує розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом, а тому оскаржені положення кредитного договору є несправедливими, створюють дисбаланс договірних прав та обов*язків на шкоду споживача, визнав їх недійсними, не знайшовши правових підстав для стягнення з відповідачки підвищених відсотків.

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки при розгляді справи, судом першої інстанції, були порушені норми процесуального права та неправильно застосовано матеріальний закон.

Згідно п. 2.3 кредитного договору, за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в Додатку 1 до договору. Підвищена процентна ставка за користування кредитом не застосовується, (а застосовується процентна у розмірі 0,0001% річних), якщо погашення простроченої суми основного боргу позивальника відбулося протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення. При цьому, якщо третій день цього строку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем такого строку застосування процентної ставки у розмірі 0,0001% річних визначається останній робочий день, що передує такому вихідному або святковому дню. Якщо сплата простроченої суми основного боргу позичальника не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суду основного боргу позичальника нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України.

За частиною першою ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до вимог ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був укладений між сторонами за ініціативи ОСОБА_2 у 2008 році. До підписання спірного кредитного договору відповідачка мала час для ознайомлення з усіма їх умовами, а після підписання була не позбавлена можливості відкликати свою згоду на їх укладення, але своїм правом не скористалася.

Сам кредитний договір був підписаний ОСОБА_2, вона отримала грошові кошти, на протязі тривалого часу виконувала умови кредитного договору. З усіма умовами кредитування, які викладені в договорі, сторони погодилися і підписали їх без будь-яких застережень чи розбіжностей та підтвердили, що вони є істотними і підлягають виконанню в порядку передбаченому договором.

Як видно з розрахунку заборгованості за кредитним договором, банком нараховано відсотки за користування кредитом та підвищені відсотки за прострочену суму основного боргу. Проценти за користування кредитними коштами, у тому числі передбачені договором підвищені проценти є сплатою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного боргу. (ст.ст.1054,1056-1 ЦК України )

Розглядаючи справу в апеляційній інстанції, колегія суддів не встановила будь-яких порушень прав відповідачки з боку банку при укладені кредитного договору, які б ставили під сумнів дійсність оспорюваних нею його пунктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

А отже колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» та відмовою у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, з підстав його недоведеності та необґрунтованості.

У зв*язку з ухваленням нового рішення, на підставі ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» підлягають стягненню суми сплаченого судового збору, при зверненні з позовом до суду в сумі 505,15 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 555,67 грн., загальною сумою 1060,82 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № CL81876 від 21 серпня 2008 року, станом на 04 серпня 2014 року в сумі 50 515,30 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту 8 513,39 грн.; відсотків за користування кредитом 7766,26 грн.; підвищених відсотків у зв*язку з порушенням строків виконання зобов*язань щодо заборгованості по кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами 34 235,65 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» судові витрати в розмірі 1060,82 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання несправедливими та недійсними пунктів кредитного договору відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: