Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2016 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Кисленко О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси цивільну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області про вилучення та повернення транспортного засобу забезпеченого на пільгових умовах,-

в с т а н о в и в:

26 травня 2005 року інваліду війни першої групи ОСОБА_5, за рахунок коштів державного бюджету було надано через Головне управління праці та соціального захисту населення обласної держадміністрації транспортний засіб М1 ЗАЗ 11022 Таврія ЗАЗ 110206, строком на 10 років, без права продажу та дарування.

На підставі заяви ОСОБА_5, рішенням колегії Головного управління від 18 травня 2005 року, у зв'язку з неспроможністю ним керувати автомобілем, право керування надано відповідачці. 01 лютого 2011 року ОСОБА_5 помер, строк експлуатації автомобілем був меншим, ніж 10 років, що у відповідності до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, покладає обов'язок на особу, що уповноважена була ним керувати - повернути автомобіль до Головного управління праці та соціального захисту населення або сплатити до державного бюджету протягом шести місяців з дня смерті інваліда його вартість.

Оскільки ОСОБА_5 помер, відповідачка ОСОБА_4 взагалі не зверталася до Департаменту, щодо переоформлення автомобіля та добровільно не повернула його, кошти не сплатила, Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом про вилучення вказаного автомобіля та повернення його до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сімї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сімї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сімї. Вважає, що оскільки позивачем не надано доказів, що середньомісячний сукупний дохід сімї відповідача за шість місяців, що передували дню смерті інваліда, перевищував встановлений прожитковий мінімум для сімї, автомобіль повинен безкоштовно залишитися у сімї відповідача, тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Також вказав, що відповідачці не відомо де на даний час знаходиться спірний автомобіль, особисто вона ним не користується.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Інвалід війни 1 групи ОСОБА_5 на пільгових умовах був забезпечений через Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації транспортним засобом М1 ЗАЗ 11022 Таврія ЗАЗ 110206, у відповідності до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999.

Відповідно до пункту 6 Порядку, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2007 року № 661 інвалід отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі ( в тому числі за довіреністю) іншій особі.

Згідно акту приймання-передачі транспортного засобу серії МВЧ № 265322 від 26 травня 2005 року, транспортний засіб М1 11022 Таврія ЗАЗ 110206, колір 377 Мурена, номер кузову Y6D8509 номер двигуна НОМЕР_1 виготовлений 2005 року ЗАТ з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», отриманий Головним управлінням для ОСОБА_5

26 травня 2005 року ОСОБА_5 письмово звернувся до Головного управління про видачу автомобіля на пільгових умовах.

На підставі заяви ОСОБА_5 про неспроможність керувати автомобілем, рішенням колегії Головного управління від 18 травня 2005 року, право керування надано відповідачці.

01 лютого 2011 року ОСОБА_5 помер.

Відповідно до п. 16 Порядку, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2008 року № 387, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2010 року № 826, після смерті інваліда, автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту, строк експлуатації якого більше, ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда.

Якщо строк експлуатації автомобіля від 5 до 10 років, то він залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сімї якого за 6 місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом 6 місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, представником відповідача не надано жодних доказів, що середньомісячний дохід сімї відповідача за шість місяців, не перевищував встановлений прожитковий мінімум для сімї.

Крім того, заперечення представника відповідача про те, що відповідачка не має у користуванні спірний автомобіль і де він наразі знаходиться йому невідомо, а тому вимога про вилучення автомобіля у відповідачки є безпідставною, суд вважає необґрунтованими та спрямованими на уникнення зобовязання щодо повернення автомобіля. Так, відповідачка зверталася до адміністративного суду з відповідним позовом, у звязку з чим провадження по справі про вилучення автомобіля зупинялося судом. У зазначеному позові ОСОБА_4 просила зобовязати Департамент соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації провести розрахунок залишкової вартості спірного автомобіля та надати їй дозвіл на сплату його залишкової вартості та на переоформлення цього автомобіля в органах ДАІ. Згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про зобовязання вчинити певні дії, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року про задоволення позову скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Таким чином, указане спростовує заперечення представника відповідачки щодо відсутності у неї спірного автомобіля у користуванні.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно, а підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, зобов'язана повернути це майно.

01 лютого 2011 року ОСОБА_5 помер, у шестимісячний строк з дня його смерті відповідачка з відповідною заявою до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації не звернулася, автомобіль добровільно не повернула, підстава користування автомобілем відповідачкою відпала.

За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, ст. ст. 60, 213-215 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Вилучити у ОСОБА_4 транспортний засіб МІ 11022 ТАВРІЯ ЗАЗ 110206, 377 Мурена, номер кузову Y6D8509, номер двигуна НОМЕР_1, виготовлений ЗАТ з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», вартістю 15782 грн. 43 коп. та передати його Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Суддя: ОСОБА_1