Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ФОЛЬКСБАНК» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 7 лютого 2012 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року,

встановила:

У серпні 2011 року публічне акціонерне товариство «ФОЛЬКСБАНК» (далі - ПАТ «ФОЛЬКСБАНК») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 7 березня 2008 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» правонаступником якого є

ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» та ОСОБА_5, останній отримав кредит у розмірі 1 700 000 доларів США, на умовах визначених договором, строком на 15 років. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки, укладеним того ж дня між відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» правонаступником якого є ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» та ОСОБА_4 Неналежне виконання боржником умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яка станом на 12 жовтня 2010 року склала 1 852 470,37 доларів США, яку просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 7 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» заборгованість за кредитним договором від 7 березня 2008 року у розмірі 1 852 470, 37 доларів США, що в еквіваленті 14 766 041, 31 грн, яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі

1 614 504 долари США; нарахованих та несплачених процентів у розмірі 237 966, 37 доларів США, судові витрати у справі у розмірі 1 820 грн, а всього 14 767 861, 31 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди прийшли до правильного висновку, що оскільки боржником ОСОБА_5 умови кредитного договору не виконувались, а з ОСОБА_4було укладено договір поруки, остання повинна відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник відповідно до ст. 554 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про припинення поруки не заслуговують на увагу.

Зі змісту повідомлення вимоги ОСОБА_5, надісланої банком

14 вересня 2009 року, вбачається, що не змінювався строк повернення кредиту, який встановлено договором до 6 березня 2023 року, а лише пропонувалось погасити прострочену заборгованість за кредитом у сумі

20 558 доларів США та прострочену заборгованість за процентами в розмірі 58 394,13 доларів США (а. с. 37).

Лише вимогою-повідомленням від 28 липня 2011 року банк запропонував повернути весь борг за кредитним договором, тобто змінив строк його повернення і з дотриманням, установленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку звернувся за захистом свого права.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 7 лютого 2012 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова