Справа № 310/6461/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

в складі: головуючого судді Ліхтанської Н.П.

при секретарі: Олійник Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за основним та уточнюючим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 відділу виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, 3-ї особи ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої незаконним арештом майна і незаконним рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності посадовими особами органу місцевого самоврядування,

В С Т А Н О В И В :

Як видно з позовної заяви, 17 грудня 2014р. працівником адміністративного відділу виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_4 було складено протокол № 480 про скоєння позивачем правопорушення (торгівля промисловими товарами «ялинка новорічна» - сосна у кількості 40 шт.), що на їх думку було порушенням ч. 2 ст. 160 КУпАП. Того ж дня у позивача було вилучено ці сосни, але 18.12.2014 року йому передали сосни на зберігання, з приводу чого він написав розписку, чим був позбавлений права відносно своєї власності на розпорядження нею. 20 лютого 2015року з цього приводу Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було винесено постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 160 КУпАП було закрите за підставами п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. За цей час арештований товар став непридатним (сосни засохли), пройшов строк їх реалізації (це новорічний товар) і позивач вважає, що йому заподіяна майнова шкода, яку він оцінює у 10000грн.( 250грн. х 40шт.) і просить стягнути з відповідачів .

З приводу цих подій у позивача погіршився стан здоров'я, оскільки і до того він мав хворобу серця та інвалідність III групи, і він був вимушений лікуватися, нести витрати на придбання ліків, лікарських засобів та інших необхідних для лікування речей, на які витратив 4414,39 грн., які позивач також просить стягнути з відповідачів і вважає, що ця заподіяна майнова шкода знаходиться в причинному зв'язку з протиправними діями відповідача. Крім прямої матеріальної шкоди позивач вважає, що йому заподіяна ще й шкода у вигляді втраченої вигоди, а саме за місяць, коли він не мав змоги займатися підприємницькою діяльністю в новорічний сезон 2014 - 2015 років, він міг заробити, навіть, якщо б працював звичайним чорноробочим мінімальну заробітну платню в розмірі 1218 грн.

Також позивач вважає, що в результаті протиправних дій з боку відповідачів йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у наступному: заподіяні моральні і фізичні страждання від фізичного болю; також відсутність коштів на лікування, оскільки для проходження повного курсу лікування були витрачені всі грошові кошти, і позивачу довелося брати в борг гроші у своїх знайомих і просити родичів, щоб вони просили дати їм в борг грошові кошти, що викликало у позивача душевні хвилювання, переживання; через відсутність грошей у позивача виникали сварки у родині і з родичами, що погіршувало стан здоров'я позивача, а це також викликало у нього моральні страждання, а ще у позивача на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Також після здійснення неправомірних дій з боку відповідачів, позивач вимушений був лікуватися і відстоювати в суді та інших організаціях свою невинуватість, не міг належним чином приділяти увагу своїй родині, а також своїм родичам і друзям. Тобто внаслідок неправомірних дій адмінвідділу виконкому ОСОБА_2 міської ради змінився встановлений розпорядок і ритм життя позивача і він не має змоги так як раніше спілкуватися з друзями і родиною. Це також викликає в нього роздратування, нервозність і моральні страждання. Тому моральну шкоду позивач оцінює в 30000грн. і просить її також стягнути з відповідачів, а всього позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку майнову та моральну шкоду на загальну суму 45632,39грн., при цьому позивач посилається на ст. ст. 1166,1167,1168,1174,1198ЦК України та на ст.ст. 1 - 3 Закону України від 01.12.1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить стягнути на його користь з відповідачів в солідарному порядку майнову та моральну шкоду на загальну суму 45632,39грн. і зазначив, що він виростив сосни на своїй земельній ділянці і 17.12.2014р. на території біля свого магазіну торгував соснами, прийшов спеціаліст адмінкомісії ОСОБА_4 вимагав у нього 4 ялинки, а потім склав протокол і забрав 40 шт. ялинок, на наступний день ялинки йому повернули на збереження, сосни були високі 2-2,5м вартістю 200-500грн., але він їх не міг продати. Він показував працівникам адмінкомісії документи на магазин та земельну ділянку біля нього, але вони не хотіли дивитися. Через ці події він потрапив у лікарню і тривалий час лікувався.

Представник відповідача виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні та в своїх запереченнях позов не визнала і зазначила, що пунктом п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 № 4 визначено, що обов'язковому доведенню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Однак відповідач вважає, що позивачем не надано суду жодних доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди, не зазначено якими доказами це підтверджується, наявність причинного зв'язку між моральною шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, оскільки розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) з врахуванням стану здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, необхідні для відновлення попереднього стану. Як видно з матеріалів доданих до позовної заяви, позивач з 22.12.2014р. по 06.01.2015р. та з 06.01.2015р. по 23.01.2015р. перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні і надав копії фіскальних чеків на ліки, які йому необхідно було придбати для лікування. Але будь-яких доказів того, що його хвороба пов'язана саме з протиправними діями відповідача, позивач суду не надав, а згідно виписок з історії хвороби позивача, вбачається, що він впродовж тривалого часу хворіє, адекватно та регулярно не лікувався (з вини хворого), направлений на госпіталізацію для проведення планової ЕІТ. Також позивачем надані чеки, дати на яких не співпадають з часом хвороби. Тому вимоги позивача, щодо стягнення майнової шкоди у сумі 4414,39 грн. та моральної шкоди у сумі 30 000грн. є безпідставними. Вимоги щодо стягнення суми втраченої вигоди 1218 грн., також є безпідставними, оскільки позивач під збитками в даному випадку визначає саме

неодержаний прибуток (упущену вигоду). В свою чергу, неодержаний прибуток - це розрахункова величина втрати очікуваного приросту в майні, а тому не одержаний прибуток (упущена вигода) повинен базуватися на даних бухгалтерського та податкового обліку, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання позивачем певних грошових сум, якщо інший учасник відносин не допустив би правопорушення, але позивачем не надано жодних доказів факту нанесення йому збитків. Також, у відповідності ст. 1 ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" визначено вичерпний перелік підстав для відшкодування шкоди завданої громадянинові за рахунок Держави. При цьому, ч. 2 вказаної статті передбачено, що шкода, завдана громадянинові у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. В той же час, відповідно до ст. 5 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову;

-виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи, які є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Тобто, виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради це виконавчий орган ОСОБА_2 міської ради і не відноситься до органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. А тому є безпідставним посилання позивача в позовній заяві на норми ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Представник відповідача - ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутностю і в своїх запереченнях зазначив, що предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, виникнення шкоди та причинний зв'язок між його неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіянням ним шкоди. Відповідальність органу державної влади настає у випадку незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності, шкідливого результату такої поведінки (шкода), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а умовами даного правопорушення відповідальність органу державної влади настає у випадку незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності, шкідливого результату такої поведінки (шкода), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Докази порушення з боку управління прав та інтересів позивача відсутні, як відсутні докази існування будь-яких правовідносин між позивачем та відповідачем, відсутні і підстави для висновку про заподіяння позивачу шкоди з боку управління своїми діями (бездіяльністю), а тому, враховуючи вимоги чинного законодавства України, управління Казначейства не несе обов»язку з відшкодування позивачу шкоди, заподіяної незаконним рішенням органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано суду доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та отриманням внаслідок цього збитків позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_3 відділу виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю і в своїх запереченнях зазначив, що фінансове управління виконкому ОСОБА_2 міської ради ніяким

чином не порушувало прав, свобод чи інтересів позивача, між ними

відсутній матеріально-правовий спір та прийняте судове рішення не створить будь-яких правових наслідків безпосередньо для фінансового управління виконкому ОСОБА_2 міської ради. Також, у відповідності до ст. 1 ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, шо здійснюють

оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" визначено вичерпний перелік підстав для відшкодування шкоди завданої громадянинові за рахунок Держави. При цьому, ч. 2 вказаної статті передбачено, що шкода, завдана громадянинові у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Таким чином, положення вказаного Закону не регулюють правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачами. Фінансове управління виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради це структурний підрозділ виконавчих органів ОСОБА_2 міської ради, який не відноситься до органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, а тому є безпідставним посилання позивача в позовній заяві на норми ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", а відтак і заявлення позовних вимог до фінансового управління виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради.

3-я особа ОСОБА_4 в судовое засідання не з»явився, надав до суду заяву, я якій просить справу розглянути без нього і по сути питання пояснив, що 17.12.14р. він в якості працівника адміністративного відділу виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, разом з декількома своїми колегами за усною вказівкою начальника відділу ОСОБА_7 перевіряв законність розміщення торгівельної точки з новорічними ялинками по вул. Ля-Сейнській, 2-а в м. Бердянську. В ході перевірки було з'ясовано, що вказану торгівлю здійснював ОСОБА_1, який пояснював, що земельна ділянка за вищезазначеною адресою належить йому, але будь-яких документів на право торгівлі, крім свідоцтва про реєстрацію фізичної особи-підприємця, він не надавав. Оскільки вказана адреса не була внесена до розпорядження міського голови №405-р "Про організацію торгівлі новорічними ялинками", відносно ОСОБА_5 було складено адміністративний протокол за ознаками ч.2 ст. 160 КУпАП, який було направлено до суду. Також було складено протокол огляду новорічних ялинок та згідно діючого законодавства вилучено їх до прийняття рішення за даним фактом. Наступного дня за вказівкою ОСОБА_7 ялинки ОСОБА_5 були повернені під розписку; будь-яких претензій правопорушник не мав. З-я особа зазначила, що з 27.04.2015 року він не є працівником виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, оскільки звільнився за власним бажанням і звертає увагу суду на той факт, що ОСОБА_1 неодноразово дозволяв собі звинувачувати в місцевих ЗМІ працівників адміністративного відділу в здирництві в нього ялинок (що підтверджують навіть надані ним до позовної заяви матеріали), але при цьому законність ні дії 3-ї особи, ні дій його колег в жодний з контролюючих органів не оскаржував.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що він рідному брату-позивачу допомагав в грудні 2014р. продавати сосни з двору магазина в м. Бердянську по вул. Ля-Сейнівській, 2а, оскільки магазин не працював, дерева були різної висоти 1м, 1,5м,2м та різною ціною-100грн.,200грн.,300грн. В один з днів торгівлі прийшли працівники виконкому , пояснили, що проводиться рейд , склали протокол та забрали якинки, на наступний день ялинки повернули. Брат показував довідку сільської ради про те, що сосни він виростив на своїй земельній ділянці. Коли брат попав до лікарні свідку невідомо, оскільки він сам потратив в ДТП та лікувався, знає тільки, що брат раніше лікувався після інсульта.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що знає позивача з 1985року, вони з ним куми, і знає, що позивач на своїй земельній ділянці вирощує сосни, в грудні 2014р. свідок допомагав позивачу продавати сосни з території магазину в м. Бердянську, сосни були різної висоти від 1м до 2,5м та різною вартістю від 100грн. до 500грн., 20 грудня прийшов працівник виконкому, вимагав документи на сосни, йому показали довідку сільської ради, потім був складений протокол. В січні позивач лікувався у лікарні з інсультом.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов не обгрунтованим і не підлягаючим задоволенню з наступних підстав:

Позивач ОСОБА_1, 26.10.1965р. народження , проживає та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом 3групи та займається підприємницькою діяльністью, що підтверджується копіями паспорта, пенсійного посвідчення, поясненнями позивача.

17 грудня 2014р. працівником адміністративного відділу виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_4 було складено протокол № 480 про скоєння позивачем правопорушення (торгівля промисловими товарами «ялинка новорічна» - сосна у кількості 40 шт.), передбаченого ч. 2 ст. 160 КУпАП. При цьому у позивача було вилучено сосни в кількості 40шт., але 18.12.2014 року йому передали сосни на зберігання, що підтверджується копією розписки, в якій позивач зазначив, що якинки отримав, претензій не має.

Згідно посадової інструкції головний спеціаліст адміністративного відділу виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_4 зобов»язаний складати протоколи про адміністративні правопорушення в межах повноважень, визначених рішеннями виконкому ОСОБА_2 міської ради , яке не суперечить КУпАП відносно юридичних та фізичних осіб, які не виконують правила благоустрою міста.

Згідно службової записки головний спеціаліст адміністративного відділу виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_4 працював на цій посаді з 11.11.2013р. по 27.04.2015р.

Постановою ОСОБА_2 міськрайсуду від 20.02.2015 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 160 КУпАП було закрито на підставі ст. 247 п.1 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В постанові зазначено, що у судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та надав письмові заперечення. Відповідно до наданих копій документів та пояснень, судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 20 травня 1999 року № 296 йому надано землю в постійне користування для розміщення та обслуговування магазину по вул. Ля-Сейнській, 2а (державний акт на право постійного користування землею № 787 від 18 червня 1999 р.). З 2004 року ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, дата проведення державної реєстрації 29.07.2004 р.), та займається підприємницькою діяльністю. З 2000 року ОСОБА_1 займається вирощуванням на своїй присадибній ділянці сосен кримських (довідка Андрівської сільської ради від 10.12.2013р. № 1383). Сосни ОСОБА_1 реалізує на земельній ділянці за адресою: м. Бердянськ, вул. Ля-Сейнській, 2а.

В позовній заяві позивач просить про відшкодування майнової шкоди в сумі 15632,39грн. та моральної шкоди в сумі 30000,00грн. завданої незаконним арештом майна і незаконним рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності посадовими особами органу місцевого самоврядування, з відповідачів ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 відділу виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради в солідарному порядку.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а таюж шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової

репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. .1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними

рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної

Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Відповідно до ч. 2, ч. 7 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування та порядок відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" (далі Закон) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного накладення арешту на майно та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діяння складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Згідно ч.5 ст. З Закону передбачено у випадках, наведених в ст. 1 Закону, відшкодування громадянинові моральної шкоди.

Відповідно до ст. 5 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи, які є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Тобто, виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради це виконавчий орган ОСОБА_2 міської ради і не відноситься до органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Фінансове управління виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради це структурний підрозділ виконавчих органів ОСОБА_2 міської ради, який також не відноситься до органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Бердянське управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області за своєю діяльністю також не відноситься до органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

А тому суд приходить до висновку про безпідставність посилання позивача в позовній заяві на норми ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивач під збитками в даному випадку визначає саме неодержаний прибуток (упущену вигоду). В свою чергу, неодержаний прибуток - це розрахункова величина втрати очікуваного приросту в майні. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 2 постанови від 27.03.92 за № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", задоволення позовних вимог про стягнення збитків може вважатись законним та обґрунтованим в разі встановлення судом наявності в обставинах справи одночасно чотирьох умов. Ними є наявність правила поведінки, встановленого законом або договором: наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Тому суд вважає, що одержаний прибуток (упущена вигода) повинен базуватися на даних бухгалтерського та податкового обліку, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання позивачем певних грошових сум, якщо інший учасник відносин «не допустив би правопорушення. А тому вимоги щодо стягнення суми втраченої вигоди 1218 грн., також необґрунтовані матеріалами справи.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач з 22.12.2014р. по 06.01.2015р. перебував на амбулаторному лікуванні та з 06.01.2015р. по 23.01.2015р. перебував на стаціонарному лікуванні згідно листків непрацездатності, причина непрацездатності - захворювання загальне.

Згідно виписок з історії хвороби позивача, він впродовж тривалого часу хворіє, має інвалідність 3групи з загального захворювання, перебуває на диспансерному обліку , адекватно та регулярно не лікувався (з вини хворого), направлений на госпіталізацію для проведення планової ЕІТ. Позивач надав фіскальні чеки на придбання ліків для лікування, на суму 4414,39грн., але з наданих виписок з історії хвороби позивача не вбачається, що його хвороба пов'язана з протиправними діями відповідача.

Визначаючи заподіяну моральну шкоду в сумі 30000грн. , позивач посилається на моральні страждання через відсутність коштів на лікування, необхідність звернення до друзів та родичів, незлагоду в сім»ї, проте ніяких доказів про матеріальний стан та склад сім»ї , про доходи позивача від підприємницької діяльності не надано до суду.

Визначаючи заподіяну майнову шкоду в сумі 10000грн. за товар, який прийшов у непридатність, а саме сосни, які засохли, позивач не надав до суду доказів на підтвердження вартості одного дерева в суму 250грн. і як ця ціна визначалася, оскільки допитані у судовому засіданні свідки позивача зазначили, що дерева були різними по висоті , а тому продавалися по ціні від 100грн. до 500грн.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку , що вимоги позивача, щодо стягнення майнової шкоди у сумі 4419,39 грн., 10000грн.,1208грн. та моральної шкоди у сумі 30 000грн. не були доведені у судовому засіданні.

Крім того, відповідач фінансове управління виконкому ОСОБА_2 міської ради ніяким

чином не порушувало прав, свобод чи інтересів позивача, між ними

відсутній матеріально-правовий спір та прийняте судове рішення не створить будь-яких правових наслідків

безпосередньо для фінансового управління виконкому ОСОБА_2 міської ради. Також відсутні докази порушення з боку відповідача ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області прав та інтересів позивача, як відсутні докази існування будь-яких правовідносин між позивачем та відповідачем, відсутні і підстави для висновку про заподіяння позивачу шкоди з боку управління своїми діями (бездіяльністю), а тому управління Казначейства не несе обов»язку з відшкодування позивачу шкоди, заподіяної незаконним рішенням органу місцевого самоврядування. Тому суд вважає, що позовні вимоги відносно цих відповідачів безпідставні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 212- 215 ЦПК України, ст.ст. 23,1176, 1166,1167,1168,1174,1173 ЦК України, Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені основного та уточнюючого позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 відділу виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, 3-ї особи ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої незаконним арештом майна і незаконним рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності посадовими особами органу місцевого самоврядування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області.Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою протягом 10 днів з дня оголошення рішення, особами, відсутніми у судовому засіданні з дня отримання копії рішення суду.

СуддяОСОБА_10