АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 760/4505/14-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Українець В.В.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/5961/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Шиманського В.Й., Кравець В.А.

при секретарі: Перетятько А.К.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

представника відповідача: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_7, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась з позовом до Солом'янського районного суду м. Києва до ОСОБА_4 в якому просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_5

Свої вимоги мотивує тим, що крім неї у спірній квартирі АДРЕСА_1 ще зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_4 Останній з квітня 2013 року не проживає у цій квартирі, тобто на день пред'явлення позову це більше 10 місяців, квартирну плату та комунальні послуги не сплачує. Вважає, що відповідач втратив право користування житлом, оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин та не приймає участі в її утриманні.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року позов ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_7, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задоволено.

Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, оскільки ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи. Зокрема зазначає, що у позивача відсутнє право для звернення з даним позовом, оскільки квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_7 Також вказує на те, що відповідач з поважних причин не проживав в вказаній квартирі, оскільки працював в Миколаївський області, крім того зазначив, що ОСОБА_4 періодично проживав у АДРЕСА_6.

Відповідач та його представник у суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Позивач та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити.

Третіособи у судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не з'явились, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що з 16 липня 1994 року ОСОБА_2 та ОСОБА_8 перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. В період перебування у шлюбі у них народились двоє синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 жилою площею 31,20 кв. метри на підставі ордеру № 4, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконкому Київської міської ради 04 лютого 2005 року, була виділена ОСОБА_4 з сім'єю у складі чотирьох осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 10)

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки форми № 3 виданої КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурного підрозділу ЦОС №1 від 20 січня 2014 року № 147 у квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відповідно до наявних в матеріалах справи копії актів про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 31 серпня 2013 року, 30 вересня 2013 року, 31 жовтня 2013 року, 30 листопада 2013 року, 31 грудня 2013 року, 31 січня 2014року, 12 лютого 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований у спірній квартирі але участі в утриманні житла не приймає та вказано, що з квітня 2013 року відповідач у ній не приживає. Вказані акти посвідчені керівником КП «Чоколівське» Солом'янської РДА в м. Києві ДаніловимВ.О. 12 лютого 2014 року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не мешкає в спірній квартирі більше шести місяців, а тому вважав вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року визначено, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Проте судом першої інстанції вказані роз'яснення при ухваленні рішення не враховано.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений з займаного житлового приміщення або обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше ніж у порядку, передбаченому законом.

Як встановлено судом, при розгляді справи про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. При цьому ОСОБА_2 обґрунтовувала свої вимоги тим, що спільне життя з ОСОБА_4 не склалось, втрачені почуття любові та вказувала, що їх сім'я носить формальних характер.

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_4 неодноразово змінювались замки, дана обставина не заперечується сторонами тому не потребує доказуванню. Проте позивач вказувала, що ключі відповідачеві надавались.

Відповідач, як на обґрунтування своїх заперечень вказував, що він періодично не проживав у спірній квартирі, оскільки працював у Миколаївській області та зазначав, що у сторін були періодичні сварки, тому змушений був проживати у друзів.

А тому колегія суддів вважає, що не проживання відповідача в спірній квартирі з квітня 2013 року викликано поважною причиною, оскільки ОСОБА_4 матеріали справи не містять належних доказів того, що ОСОБА_4 з власної волі покинув квартиру АДРЕСА_4 та те, що між сторонами існували конфлікти з побутових питань, що унеможливлювало їх сумісне проживання.

Викладеним обставинам судом першої інстанції не надано належної правової оцінки та не вірно застосовано норми матеріального права - ст.ст. 71,72 ЖК України.

З огляду на вищевикладене, рішення суду першої інстанції не може вважатись законним і обґрунтованим та відповідно до положень ст.309 ЦПК України тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року - скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_7, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: