Провадження №2/193/38/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

15 лютого 2016 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О.В.

при секретарі Палій Л. Г.

представника позивача ОСОБА_1 І.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Софіївка цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1, до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, -

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду про стягнення заборгованості за договором надання послуг з виготовлення виробів з ПВХ. В обґрунтування уточненої заяви зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладеного договір № 10-09 від 10.09.2014 року про виготовлення та установку виробів з ПВХ. Згідно якого виконавець зобов»язався доставити та установити вікна. Строк виконання зобовязання встановлений договором до 01.10.2014 року.

У відповідності п. 3.3 Договору, сторони домовились про можливість здійснення авансу, а остаточний розрахунок буде здійснено вже після надання послуг. Позивач внесла аванс у розмірі 2400 грн..Однак відповідач у встановлений строк згідно договору, зобов»язання не виконав , вікна не доставив та встановив. ОСОБА_3 неодноразово зверталась до відповідача з проханням про повернення коштів, які були надані в якості авансу, або хоча б виконати зобов»язання за договором, але відповідач на зазначені прохання не реагував.

Позивач була вимушена звернутись до міліції з письмовою вимогою про притягнення до кримінальної відповідальності відповідача у зв»язку з тим, що місце знаходження ОСОБА_4 не було встановлено. Після звернення до міліції відповідач 18.05.2015 року повернув частково заборгованість у розмірі 1000 грн. Решту заборгованості зобов»язався повернути протягом 1 місяця, але на момент звернення позивача до суду відповідач не здійснив остаточного розрахунку, та не проявив жодної ініціативи з повернення коштів , таким чином відповідач не виконав умови договору , що спричинило позивача звернутись з даним позовом до суду ,та просить стягнути з нього 1400 грн. основного боргу за договором, три відсотки річних у розмірі 42 грн., суму індексації у розмірі 655 грн., та пеню у розмірі 0, 1 % за кожний день прострочення у сумі 1656 грн., що складає разом 2353 грн. , а також суму судового збору та витрати на оплату юридичних послуг.

Представник позивача у судовому засіданні просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому за сіданні не заперечує проти стягнення основного боргу за договором, заперечує у частині стягнення сум індексації, пені та інфляції .

Вислухавши доводи сторін по справі та дослідивши матеріали справи та інші докази по справі, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що 10.09.2014 року між сторонами було укладеного договір № 10-09 про виготовлення та установку виробів з ПВХ (а.с.4-5). Згідно якого строк виконання зобовязання було встановлено до 01.10.2014 року.

У відповідності п. 3.3 Договору, сторони домовились про можливість здійснення авансу, а остаточний розрахунок буде здійснено вже після надання послуг. Позивач внесла аванс у розмірі 2400 грн..Однак відповідач у встановлений строк згідно договору, зобов»язання не виконав , вікна не доставив та встановив. ОСОБА_3 неодноразово зверталась до відповідача з проханням про повернення коштів, які були надані в якості авансу, або хоча б виконати зобов»язання за договором, але відповідач на зазначені прохання не реагував.

Однак зобов»язання відповідач не виконав, вікна не встановив , кошти які були надані йому в якості авансу не повернуті.

Після звернення до міліції, відповідач 18.05.2015 року повернув частково заборгованість у розмірі 1000 грн. Решту заборгованості зобов»язався повернути протягом 1 місяця, про що свідчить розписка відповідача від 18.05.2015 року (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ч 1 ст. 908 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про наданняпослуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст..525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст..610 ЦК України порушенням зобов'язання його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, п.3- сплата неустойки.

Ст..625 ЦК України говорить про те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 3 % річних, у розмірі 42 грн., та пені 0,1 % за кожний день прострочення у розмірі 1656 грн.,а також індексу інфляції в розмірі 655 грн., що разом складає 2353, грн., суд вважає що дана вимога не підлягає задоволенню, так як дані правовідносини виникають на підставі договору з надання послуг, а не з договору з виконання грошових зобовязань, а тому у звязку з цим дана вимога не підлягає задоволенню.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з оплати юридичних послуг у розмірі 300 грн., однак позивачем не надано підтвердження щодо оплати даної послуги . Разом з тим просить стягнути судовий збір у сумі 826 грн., але при зверненні до суду позивачем разом із позовною заявою було надано заяву про забезпечення позову, за яку позивачем було сплачено судовий збір у сумі 275 грн., що підтверджено квитанцією про її сплату (а.с. 16). Дану заяву про забезпечення позову було розглянуто судом та винесено відповідне рішення. Тому у задоволенні вказаних вимог слід відмовити як необґрунтованій.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягується судовий збір в сумі 217,24 коп.

Керуючисьст.ст.10,11.88,209,212,214,215,218, ЦПК України,ст.525, 526,610,611,625, 694,695 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 ОСОБА_1, до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за договором про надання послуг задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 217 (двісті сімнадцять) гривень 24 копійки.

В іншій частині позову відмовити, як необґрунтованій.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Шумська