Справа № 201/4898/15-ц (2/201/793/2016)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа Перша черкаська державна нотаріальна контора, про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди та витрат, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 26 березня 2015 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди та витрат, зазначивши третьою особою Першу черкаська державна нотаріальна контора (а. с. 2-5), який в ході розгляду даної цивільної справи підлягав уточненню (а. с. 147-150).

У позовній заяві та у судовому засіданні позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 18 липня 2013 року померла її мати: ОСОБА_3. ОСОБА_1 25 липня 2013 року звернулася до на адресу відповідача з метою анулювати пластикові картки: пенсійну та кредитну, видані на імя ОСОБА_3, у зв'язку зі смертю своєї матері. Відповідач анулював пенсійну картку ОСОБА_3, а з приводу кредитної карти було рекомендовано звернутись до юридичного відділу ПАТ КБ «Приватбанк» з питанням про ануляцію. Позивач звернулася з вище вказаним питанням як було рекомендовано. Працівник, вислухавши питання, перевірив стан рахунку на кредитній картці №614156, що належала померлій ОСОБА_3 та повідомив, що на рахунку не вистачає 4917,36 грн. і що, як спадкоємець спочатку вона повинна їх сплатити. Позивач повідомила, що є інвалідом ІІ групи, отримує занадто малу пенсію і не в змозі сплатити вище вказані кошти. Працівник юрвідділу зупинив нарахування процентів, запевнив, що тіло кредиту вона як спадкоємець зобов'язана сплатити, інакше банк має право забрати майно, що їй належить. ОСОБА_1 сплатила дану суму грошових коштів, після чого отримала смс-повідомлення про необхідність сплатити ще 108,19 грн. Звернувшись за розясненнями до ПАТ КБ «Приватбанк» останнє повідомило, що це є відсотки, які необхідно сплатити, що і було зроблено позивачем. В подальшому зясувалась, що ОСОБА_1 не є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3, тому не повинна була сплачувати борг останньої, проте відповідач відмовився повертати позивачу сплачені нею в якості боргу померлої матері грошові кошти. За викладених обставин позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому з урахуванням уточнень, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача сплачену нею суму грошових коштів з урахуванням інфляційних витрат, суми втраченої вигоди в загальному розмірі 33 833,46 грн., моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн. та судові витрати (а. с. 147-150).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки позивач на час смерті своєї матері проживала разом із нею, а отже є такою, що прийняла спадщину після смерті матері.

Від третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без участі її представника, при вирішення даного спору поклалась на розсуд суду (а. с. 154, 156).

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_3, яка померла 18 липня 2013 року (а. с. 6).

Також судом було встановлено, що ОСОБА_1 влітку 2013 року був сплачений на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну заборгованість ОСОБА_3 в загальному розмірі 5025,55 грн. (а. с. 7). Дані обставини були визнані представником відповідача у судовому засіданні.

ОСОБА_1 02 жовтня 2013 року звернулась на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» із письмовою заявою про повернення зазначених грошових коштів, оскільки вона не є спадкоємицею після смерті матері (а. с. 10), на яку отримала відмову (а. с. 11).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, в контексті викладених норм права, враховуючи, що після смерті ОСОБА_3 її донька ОСОБА_1 не вступила у спадщину, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 5025,55 грн.

У задоволенні решти позову, в тому числі щодо моральної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем не було надано достатніх та допустимих доказів в їх обґрунтування.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, а також п. 3 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати, повязані з явкою до суду у розмірі 1444,75 грн. грн. (а. с. 166-172), а також судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 608 ЦК України ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5 025 (пять тисяч двадцять пять) грн. 55 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення витрат, повязаних з явкою до суду 1444 (одна тисяча чотириста сорок чотири) грн. 75 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

ОСОБА_4 Черновськой