Справа № 461/7663/15 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 22-ц/783/1240/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Курій Н.М.,

при секретарі Куцик І.Б.

заявниці ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 17 вересня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_2 про оголошення особи померлою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 17 вересня 2015 року заяву ОСОБА_2 про оголошення особи померлою задоволено.

Оголошено ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_4 оскаржила ОСОБА_3 Вважає, що рішення суду ухвалене при неповному з"ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а обставини, які суд вважає встановленими, та які мають значення для справи є недоведеними. Стверджує, що у 2007 році вона спілкувався із своїм братом у телефонному режимі, що підтверджується телефонною квитанцією. У подальшому зв"язок із братом втратився. Зазначає, що жодної інформації про загибель чи смерть брата вона - ОСОБА_3 не отримувала. В апеляційній скарзі просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 17 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про оголошення особи померлою відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та письмових свідчень свідків, ОСОБА_5 виїхав в Росію на заробітки та з 02.06.2005 року від нього не надходило жодних відомостей. З слів ОСОБА_2 дружини ОСОБА_5, після зникнення її чоловіка вона зверталася в Шевченківський РВ ЛМУ ГУМВС з відповідною заявою. З часу зникнення ОСОБА_5, останньої розмови з членами своєї сім"ї, пройшло більше десяти років. Жодних відомостей з дня останньої розмови 02.06.2005 року ОСОБА_5 у членів його сім"і відсутні.

Відповідно до ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Як Розяснено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року N 15), на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

За таких обставин, суд обґрунтовано на підставі заяви ОСОБА_6 - дружини ОСОБА_5 оголосив останнього померлим, оскільки у місці його постійного проживання відсутні відомості про місце перебування останнього протягом більше десяти років.

Частино 1 ст. 48 ЦК України передбачено, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 сестри ОСОБА_5, в 2007 році вона спілкувалася з братом в телефонному режимі, однак після цього жодних відомостей у неї стосовно брата немає. Таким чином, ОСОБА_3 не представлено жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з"явився чи одержано будь-які відомості стосовно місця його перебування.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що таке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає. Окрім цього, апелянтом не представлено жодного доказу, з врахуванням ч.1 ст. 48 ЦК України, на підставі яких можна було б скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 17 вересня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.М. Курій

ОСОБА_7