Справа № 189/1130/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.11.2016 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Лукінової К.С.

при секретарі Копиця С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа: Іванівська районна державна нотаріальна контора Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 від імені та за дорученням ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа: Іванівська районна державна нотаріальна контора Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, а саме просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,280 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що 12 лютого 2007 року померла мати ОСОБА_1 ОСОБА_4, яка 08 серпня 2006 року склала заповіт, посвідчений секретарем Червонознамянської сільської ради Іванівського району Одеської області ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за № 32.

Відповідно до цього заповіту спадкоємцем усього майна, де б воно не було і з чого б воно не складалося, є ОСОБА_1. ОСОБА_4 на день її смерті на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 4,280 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, що засвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 102661, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 971 від 17 грудня 2002 року. Але даний державний акт на право приватної власності на землю було втрачено. 06 жовтня 2015 року у місцевій газеті «Покровський край» було опубліковано оголошення про те, що втрачений державний акт серії IV-ДП № 102661 на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради за № 46 від 10 листопада 2000 року на імя ОСОБА_4 вважати недійсним. 05 березня 2016 року державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_6 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 4,280 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, що належала ОСОБА_4, яка померла 12.02.2007 року у звязку з тим, що спадкоємцем не було надано правовстановлюючих документів на земельну ділянку згідно вимог пунктів 4.14,4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Сторони в судове засідання не з'явилися, направивши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити виходячи з підстав та обставин наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільська рада Покровського району Дніпропетровської області з позовом згодний, не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи Іванівської районної державної нотаріальної контори Одеської області направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень на позов не надав.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 12.02.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Червонознамянської сільської ради Іванівського району Одеської області (актовий запис № 09) (а.с. 9).

Відповідно до копій свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу установлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4.

Згідно довідки № 3257 від 12.12.2007, виданої виконавчим комітетом Червонознамянської сільської ради Іванівського району Одеської області, ОСОБА_1 проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня її смерті 12.02.2007 року за адресою: село Червонознамянка Іванівського району Одеської області, де і проживає по теперішній час і вели спільне господарство (копія довідки а.с. 10).

08 серпня 2006 року ОСОБА_4 склала заповіт, який був посвідчений секретарем Червонознамянської сільської ради Іванівського району Одеської області ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за № 32. (копія додається, а.с. 11). Згідно з витягом із Спадкового реєстру даний заповіт знаходиться у статусі чинного, його не було змінено або скасовано.

Згідно ксерокопії державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 102661, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 971 від 17 грудня 2002 року, власником земельної ділянки площею 4,280 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради, була ОСОБА_4 (а.с. 14).

06 жовтня 2015 року було опубліковано оголошення у місцевій газеті «Покровський край» про те, що був втрачений і вважається недійсним державний акт серії IV-ДП № 102661 на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради за № 46 від 10 листопада 2000 року на імя ОСОБА_4 (копія оголошення, (а.с. 15).

05 березня 2016 року державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_6 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 4,280 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, що належала ОСОБА_4, яка померла 12.02.2007 року у звязку з тим, що спадкоємцем не було надано правовстановлюючих документів на земельну ділянку згідно вимог пунктів 4.14,4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. (а.с. 16).

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє спадкоємця можливості реалізувати своє право на отримання спадщини.

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізично особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проживала спільно зі своєю матірю, ОСОБА_4 до її смерті і вела з нею спільне господарство.

З копії спадкової справи, померлої 12.02.2007 року ОСОБА_7 вбачається, що її дочка, ОСОБА_1, подала заяву про прийняття спадщини 10 серпня 2007 року, тобто в строки, передбачені законом.

Таким чином, ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, проте отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно (земельну ділянку) втрачено.

У відповідності до ст. 1225 ЦК України та згідно п. 10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Оскільки матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців не встановлено, проте документи на право власності на земельну ділянку було втрачено, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

З огляду на вищенаведене, відповідно до статей 1216-1218, 1223, 1225 ЦК України, пункту 10 Розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 від імені та за дорученням ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа: Іванівська районна державна нотаріальна контора Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку успадкування за заповітом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,280 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, що засвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 102661, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 971 від 17 грудня 2002 року в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.С. Лукінова