Справа № 344/9504/15-ц
Провадження № 22-ц/779/644/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д., Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В.

представника кредитної спілки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Самопоміч» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою голови правління кредитної спілки «Самопоміч» ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року кредитна спілка «Самопоміч» звернулось в суд з указаним позовом і зазначала, що 31 березня 2011 року між кредитною спілкою «Самопоміч» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №1787 згідно якого, кредитна спілка надала, а позичальник отримала кредит у розмірі 4500 грн. терміном на 48 місяців, тобто до 31 березня 2015 року з сплатою 48% річних з щомісячною сплатою основної суми і відсотків. З метою забезпечення виконання за договором від 31 березня 2011 року між кредитною спілкою «Самопоміч» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договори поруки №1787, згідно умов яких вони виступають поручителями за зобовязаннями ОСОБА_3 Позичальник належним чином не виконує умови кредитного договору внаслідок чого станом на 15 липня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 24313,25 грн, з яких: 4500 грн.- основна сума та 19813,25 грн. відсотки, яку просила стягнути з відповідачів солідарно.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь кредитної спілки «Самопіч» заборгованість за кредитним договором від 31 березня 2011 року в сумі 24313,25 грн. та 243,60 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі голови правління кредитної спілки «Самопоміч» ОСОБА_2 ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про повне задоволення позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що відносини з поручителями не припинились, оскільки шестимісячний термін дії поруки слід вважати з часу закінчення строку виконання основного зобовязання, а не з моменту погашення останнього платежу.

У судовому засіданні представник кредитної спілки «Самопоміч» апеляційну скаргу підтримав, просить задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_6 вважає оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим і просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, ОСОБА_3 належно не виконує умови кредитного договору №1787 від 31 березня 2011 року укладеного з кредитною спілкою «Самопоміч» згідно якого відповідач одержав 4500 грн. і станом на 15 липня 2015 року має заборгованість в розмірі 24313,25 грн. Щодо відмови у задоволенні позову до поручителів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно ч. 4 ст.559 ЦК України минув шестимісячний строк, в межах якого встановлено їх відповідальність за неналежне виконання боржником зобовязань за кредитним договором.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом установлено, що 31 березня 2011 року між Кредитною спілкою «Самопоміч» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №1787 згідно якого, кредитна спілка надала, а позичальник отримав кредит у розмірі 4500 грн., терміном на 48 місяців з сплатою 48% річних з щомісячною сплатою основної суми і відсотків. Проте позичальник належним чином не виконує умови кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 15 липня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 24313,25 грн, з яких: 4500 грн.- основна сума та 19813,25 грн.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором , 31 березня 2011 року між кредитної спілкою «Самопоміч» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договори поруки №1787, згідно умов яких вони виступають поручителями за зобовязаннями ОСОБА_3

Відповідно із умовами зазначеного кредитного договору та графіку погашення кредиту, сплата основної суми кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно.

Згідно довідки- розрахунку поданої кредитною спілкою ОСОБА_3 належним чином не виконує умови кредитного договору внаслідок чого станом на 15 липня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 24313,25 грн, з яких: 4500 грн.- основна сума та 19813,25 грн. відсотки.

Щодо іншого розміру заборгованості за кредитним договором відповідачі не подали жодних доказів.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції вірно вважав, що є підстави для часткового задоволення позовних вимог кредитної спілки «Самопоміч» та правильно керувався умовами договору і ст. ст. 553, 554,1048, 1050, 1054 ЦК України.

Парвильним є також рішення суду, яким відмовлено у задоволенні позову до поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_5 з огляду на таке.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Судом встановлено, що сторони визначили як строк дії кредитного договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за кредитами та процентами за користування ними (пункт 6.2 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 31 березня 2015 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісячно, у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту, першочергово відсотки за користування кредитом, а потім основна сума (пункт 2.2 кредитного договору). Проте, останній платіж на погашення кредиту позичальником сплачено 30 січня 2012 року (а.с.7).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за кредитами та процентами за користування ними (пункт 6.2 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 31 березня 2015 року. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже,суд установив, що згідно із умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів за його користування повинне здійснюватись позичальником щомісячно рівними частинами, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте у зв'язку з порушенням ОСОБА_3 умов кредитного договору щодо повернення кредиту, кредитною спілкою відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використано право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителів заборгованості за кредитним договором, надіславши їм письмову вимогу від 15 грудня 2011 року та 05 червня 2014 року про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів протягом 10 календарних днів з дати одержання цієї вимоги.

Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя - протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Установивши, що кредитна спілка «Самопоміч» звернулась до суду із зазначеним позовом до поручителів з пропуском цього строку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні до них позову.

До таких висновків, відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 212 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень та при правильній оцінці доказів, які ґрунтувалися на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому не можуть бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу голови правління кредитної спілки «Самопоміч» ОСОБА_2 відхилити. Рішення Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д. Фединяк

Судді: Я.Д.Горблянський

ОСОБА_7