Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2016 Справа №607/13013/16-ц

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Субчак Г.Я.,

з участю:

прокурора Галас Н.В.

представника психіатричного закладу ОСОБА_1,

особи, щодо якої розглядається питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, ОСОБА_2,

законного представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку,

В С Т А Н О В И В:

Заявник представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі ТОККПНЛ) ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про проведення в примусовому порядку госпіталізації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу.

В обґрунтування вимог посилається на те, що в ОСОБА_2 наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. ОСОБА_2був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка прийшла до висновку, що він потребує стаціонарного обстеження та лікування. Згоду на обстеження та лікування ОСОБА_2добровільно не дає, тому просить винести рішення про його примусову госпіталізацію.

У судовому засіданні представник ТОККПНЛ ОСОБА_1 заяву підтримала та пояснила, що у ОСОБА_2наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Протягом останнього часу він перестав спати, став тривожний, агресивний, відмовився приймати ліки, намагався застосувати силу до рідних, вдарив брата. В минулому під час загострення хвороби наносив собі ушкодження на тілі, а тому за таких обставин є велика ймовірність, що знову вчинить подібне. Згоди на госпіталізацію не дає, через хворобу не усвідомлює необхідності його лікування. Обстеження ОСОБА_2 можливе тільки в умовах стаціонару.

Прокурор у судовому засіданні заяву про госпіталізацію громадянина ОСОБА_2у примусовому порядку в ТОККПНЛ без його згоди підтримав.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він не вважає себе хворим, перший раз він наніс собі ушкодження на тілі ненавмисно. Також він не пригадує, коли бив свого брата. Можливо, таке і було, але тільки через те, що йому не давали їсти.

Законний представник ОСОБА_2 його батько ОСОБА_3 заяву підтримав та просив її задовольнити, оскільки його син перестав приймати ліки. ОСОБА_2хворіє вже шість років, коли перестає приймати ліки стає неадекватним, їсти не хоче, кричить, намагається вдарити, а тому на даний час йому необхідно пройти обстеження в умовах стаціонару.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 20 листопада 2016 року поступив на стаціонарне обстеження та лікування у друге психіатричне відділення ТОККПНЛ, по направленню чергового лікаря Ланівецької ЦРЛ та був госпіталізований черговим психіатром з приводу діагнозу параноїдна шизофренія, епізодичний перебіг, галюцинаторно-параноідний синдром.

З цих підстав гр. ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: голови комісії ОСОБА_4, доц. кафедри психіатрії ТДМУ ОСОБА_5, завідувача відділенням ОСОБА_6, та лікуючого лікаря ОСОБА_1

Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів, пацієнт ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, поступив 20 листопада 2016 року на стаціонарне обстеження та лікування в 2 психіатричне відділення ТОККПНЛ та був госпіталізований черговим психіатром з приводу діагнозу параноїдна шизофренія, епізодичний перебіг, галюцинаторно-параноідний синдром. Із анамнезу встановлено, що ОСОБА_2 психічним розладом страждає з 2012 року, вперше змінився в психічному стані під час перебування разом із дружиною на роботі в США, став замкнутим, підозрілим, не міг виконувати доручену йому роботу, вдома конфліктував з рідними. Разом із дружиною повернувся в Україну, дружина повернулась в США, сам пацієнт залишився вдома з батьками. Впродовж тривалого часу після повернення з США був замкнутим, відгородженим, внутрішньо напруженим, підозрілим, при звертанні до нього мовчав, ніби не чув співрозмовника, подовгу дивився в одну точку. Був озлобленим, конфліктував вдома з рідними, звинувачував батьків в тому, що вони втратили його документи, закривався в кімнаті, не хотів ні з ким розмовляти. Під впливом хворобливих переживань закрився в ванній кімнаті і наніс станком ушкодження крайньої плоті статевого органу. З цього приводу двічі лікувався в умовах ТОККПНЛ. Остання госпіталізація мала місце 28 серпня 2015 року по 02 жовтня 2015 року. Перебуває у групі спеціального обліку, як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад та чинить дії, небезпечні для нього самого. Амбулаторно ліків в останні місяці не приймав, що призвело до погіршення психічного стану став задуманим, відгородженим, мовчазним, підозрілим, настороженим, не спав вночі, на зауваження рідних реагував з агресією. На час огляду пацієнт був у свідомості. Орієнтований в повній мірі. В мовний контакт вступає формально, на запитання відповідає вибірково, більше однослівно, монотонно. Аутизований, відгороджений, задуманий, відповідає після тривалої паузи, ніби не чує співрозмовника, заглиблений у свої переживання, зміст яких не розкриває. Мислення аутичне, із розірваностями, паралогіями, по темпу дещо сповільнене. Пацієнт насторожений, підозрілий, негативістичний, не довіряє медичному персоналу. Мають місце слухові розлади сприймання. Критика хвороблива.

Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про прийняття ОСОБА_2 на обстеження та лікування згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_2 потребує стаціонарного обстеження та лікування без його усвідомленої згоди у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих.

Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_2до психіатричного закладу без його згоди, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 215, 223, 234, 279 282, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, у Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню в примусовому порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя