Справа № 136/1940/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Круглика В.В.

за участю секретаря Данилюк В.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області-ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Липовецька районна державна адміністрація у Вінницькій області, ОСОБА_5, Зозівська сільська рада Липовецького району Вінницької області, відділ Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області про заборону вчинення дій, визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про реєстрацію права оренди земельної ділянки, повернення землі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Липовецька районна державна адміністрація у Вінницькій області, ОСОБА_5, Зозівська сільська рада Липовецького району Вінницької області, відділ Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області про заборону вчинення дій, визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про реєстрацію права оренди земельної ділянки, повернення землі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги доповнили, доповнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а саме, що відповідно до рішення 4 сесії 5 скликання Зозівської сільської ради від 13 вересня 2006 року надано згоду на оренду орної земельної ділянки із земель резервного фонду Зозівської сільської ради площею 12 га, що знаходиться за межами населеного пункту в полі № 10 бр. № 2 строком ( до моменту укладення типового договору оренди землі та її державної реєстрації) позивачу ОСОБА_7, проживаючому в ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою сільськогосподарського використання (вирощування сільскогосподарських культур). На виконання рішення сесії сільської ради 15 січня 2007 року між орендодавцем сільською радою та орендарем ОСОБА_7 було укладено договір оренди п. 1.2 Договору земельна ділянка надається на умовах короткострокової оренди ( до моменту укладення типового договору оренди землі та його державної реєстрації) для сільскогосподарського призначення, площею 12 га, орендною платою 40 гривень за 1 га., щорічно в сумі 480 грн. Договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 15 січня 2007 року за № 2 Зозівською сільською радою. Виготовлено кадастровий план земельної ділянки, проведено виділ в натурі та погоджено із суміжними землекористувачами, присвоєно кадастровий номер земельній ділянці № :04:000:2329. Орендардобросовісно виконував умови договору та сплачував орендну плату відповідно до умов договору, заборгованості зі сплати орендної плати немає. Орендар ОСОБА_7 20.07.2009 року звернувся із заявою до Липовецької РДА з проханням надання дозволу про передачу даної земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, тобто укладення з ним типового договору та його реєстрації. Не отримавши відмови у задоволені, чи задоволення заяви про передачу даної земельної ділянки в оренду для створення фермерського господарства від Липовецької РДА, ОСОБА_7 продовжував користуватися даною земельною ділянкою. З 01.01.2013 року Липовецька РДА втратила повноваження щодо розпорядження землями сільскогосподарського призначення державної власності, а дані повноваження перейшли до ОСОБА_3 управління Держземагенства у Вінницькій області. Орендар ОСОБА_7 11.02.2014, 11.04.2014 року звернувся із клопотаннями до ОСОБА_3 управління Держземагенства у Вінницькій області з проханням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 12 га. для створення фермерського господарства на території Зозівської сільської ради. Відповідь на клопотання від 11.02.2014 року було отримано, відповіді на клопотання від 11.04.2014 року взагалі не надано по даний час. Згідно відповіді від 28.03.2014 року ОСОБА_3 управління Держземагенства у Вінницькій області слідує, що вони провели правову оцінку договору оренди землі укладеного між позивачем та Зозівською сільскою радою від 15.01.2007 року і дійшли до висновку, що форма договору 03.03.2004 року втратила чинність. На звернення позивача до Голови адміністрації Вінницької області, отримано відповідь відповідача про розгляд його звернення від 18.08 2014 року Ф-395/0-475/6-14, в якому зазначено, що оскільки він використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, а земельну ділянку нікому не надано, тому ОСОБА_3 управлінням у встановленому чинним законодавством порядку було надано дозвіл ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства. Розроблений проект був затверджений та укладений договір оренди. Тобто, сам відповідач підтверджує факт в обовязковому порядку, наявності розроблення проекту землеустрою при передачі земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства і який є підставою, для винесення наказу про оренду землі, що зроблено не було, таким чином було порушено порядок надання земельної ділянки в оренду. З приводу оцінки та ревізії Договору оренди від 15.01.2007 року, то відповідач не надав жодного нормативного документа, відповідно до якого вони наділені повноваженнями на проведення оцінки, ревізії договорів оренди землі та надання їм правового висновку. Відповідно до клопотання ОСОБА_5 про надання земельних ділянок в оренду від 18.12.2013 року ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Вінницькій області було винесено наказ за № ВН/:04:000/00002035 від 31.12.2013 року «Про надання земельної ділянки в оренду», яким ОСОБА_5 надано в оренду терміном на 25 років земельну ділянку із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області площею 12 га. із кадастровим номером :04:000:2329 для ведення фермерського господарства (код цільового призначення - 01.02). Встановлено орендну плату в розмірі 4% від нормативно- грошової оцінки земельної ділянки. На підставі Наказу, між ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Вінницькій області та ОСОБА_5 був укладений договір оренди землі за № 46 від 29.01.2014 року площею 12 га із земель резервного фонду Зозівської сільської ради, сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства на території Зозівської сільської ради, що розташована за межами населеного пункту, строком на 25 років, з кадастровим номером; :04:000:2329. Цього ж числа між ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Вінницькій області та ОСОБА_5 підписано акт приймання - передачі орендарю вищевказаної земельної ділянки - яка була не вільною, засіяна кукурудзою. Реєстраційною службою Липовецького районного управління юстиції Вінницької області 30.01.2014 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 10489361 на земельну ділянку площею 12 га. на території Зозівської сільської ради Липовецького району. Наказом ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Вінницькій області, договором оренди землі та його реєстрація було грубо порушено права позивача, як користувача (орендаря) даної земельної ділянки, яка орендується ним із 15.01.2007 року, згідно чинного законодавства земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом, а тому вважають, що вищевказаний Наказ ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Вінницькій області є незаконним, договір оренди укладений безпідставно і він підлягає визнанню недійсним, рішення про державну реєстрацію договору підлягає скасуванню, а земельна ділянка поверненню. Наказом ОСОБА_3 управління Держземагенства у Вінницькій області було доручено землевпорядним організаціям проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення з метою встановлення вільних площ землі для передачі їх в оренду. По так званим наслідкам інвентаризації, яка була проведена у Липовецькому районі в серпні - вересні 2013 році, було проігноровано заяву позивача, проігноровано позивача як орендаря земельної ділянки ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Вінницькій області, проігноровано Постанову КМУ від 23 травня 2012 року за № 513 « Про затвердження порядку проведення інвентаризації земель», відповідно до якої складаються реєстри земельних ділянок (земель), на підставі зазначених реєстрів складається зведена порівняльна таблиця даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, та інформації, що міститься в документах, які посвідчують право на земельну ділянку, і Державному земельному кадастрі в якій за наявності відображаються розбіжності. Такий реєстр було складено землевпорядною організацією, яка виконувала замовлення та відобразити в окремому реєстрі всі вимоги закону, в тому числі наявність землекористувача ОСОБА_7 даної земельної ділянки і при розгляді клопотання ОСОБА_5, необхідно було йому відмовити у наданні даної земельної ділянки в оренду в звязку із наявністю користувача та відсутність вільної земельної ділянки. Більш того, договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 15 січня 2007 року укладений між ОСОБА_1 та Зозівською сільською радою є чинним по даний час, що підтверджується постановою від 06.08.2014 року Вінницького міського суду по справі за № 127/14268/14-а.

Відповідачем порушено процедуру надання земельної ділянки в оренду ФГ «Зінденс», а саме, відповідач ніяким чином не повідомив позивача про наміри відсутності укладення із ним договору оренди після проведення інвентаризації землі, після отримання клопотання ОСОБА_5 про передачу йому в оренду даної земельної ділянки. Більш того, ні відповідач, ні інший орган виконавчої чи судової влади не позбавив права кристування даною земельною ділянкою позивача. Таким чином, відповідачем було створено прецидент при наявності належного орендаря з відповідним договором оренди, передати дану земельну ділянку у оренду ОСОБА_5, що не передбачено чинним законодавством. ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Вінницькій області було винесено спірний наказ та укладено договір оренди без надання дозволу та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), що суперечить ст. 7 ч. 2 Закону України «Про фермерське господарство». Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та погоджується і затверджується відповідно до закону. Тобто, при наявності та затвердженої технічної документації по наслідкам інвентаризації земельної ділянки,- громадянин який звернувся для отримання її в оренду, для ведення фермерського господарства, зобов'язаний виготовити технічну документацію для передачі даної земельної ділянки у користування та встановлення її меж в натурі, при наявності вільної землі, натомість, згідно спірного наказу ОСОБА_5 було передано земельну ділянку, межі якої не визначені та не встановлені в натурі, земля не була вільною. Без виготовленої та затвердженої технічної документації, орендар позбавлений можливості у отриманні витягу з Державного земельного кадастру. Витяг з кадастру необхідний при укладенні будь яких договорів щодо земельної ділянки при купівлі - продажу, передачі в оренду чи користування, також визначено перелік осіб, які можуть отримати даний витяг, ОСОБА_5 в даний перелік не входить.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 просять суд визнати недійсним наказ ОСОБА_3 управління Держземагенства у Вінницькій області про надання в оренду терміном на 25 років ОСОБА_5 земельну ділянку, земель резервного фонду сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Зозівської сільської ради Липовецького району площею 12 га із кадастровим номером :04:000:2329 для ведення фермерського господарства (код цільового призначення - 01.02); визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, який укладено між ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Вінницькій області та ОСОБА_5 за № 46 від 29.01.2014 року площею 12 га із земель резервного фонду Зозівської сільської ради, сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства на території Зозівської сільської ради що розташована за межами населеного пункту, строком на 25 років, з кадастровим номером: :04:000:2329; скасувати рішення реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області від 30.01.2014 року № 10489361 про державну реєстрацію договору оренди землі № 46 від 29.01.2014 року на земельну ділянку 12 га, який укладено між ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Вінницькій області та ОСОБА_5, терміном на 25 років; зобовязати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області шляхом підписання актів прийому - передачі земельну ділянку площею 12 га., яка знаходиться за межами населеного пункту с. Зозів Липовецького району з кадастровим номером :04:000:2329 .

Представник відповідача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької областіОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, посилаючись на обставини , викладені у запереченні, а саме що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України та ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_8 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Згідно абзацу 2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», у заяві зазначаються; бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Громадянин ОСОБА_5 18.12.2013 року звернувся з клопотанням до ОСОБА_3 управління Держземагентства у Вінницькій області про надання земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення (ріллі) в оренду строком на 25 років для ведення фермерського господарства в тому числі площею 12 га (кадастровий номер :04:000:2329) розташованої на території Зозівської сільської ради за межами населеного пункту. В клопотанні зазначено розмір земельної ділянки та її цільове призначення, кількість членів фермерського господарства та обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До клопотання долучені викопіювання із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копія паспорту та ідентифікаційного коду, а також копія диплому, що підтверджує наявність освіти здобутої в аграрному навчальному закладі. Згідно ч.3 ст. 123 ЗК України, відповідним орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Оскільки гр. ОСОБА_5 до поданого клопотання були додані всі необхідні додатки, передбачені законодавством та враховуючи що земельна ділянка площею 12 га (кадастровий номер :04:000:2329), яка знаходиться на території Зозівської сільської ради була зареєстрована в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 управлінням Держземагентства у Вінницькій області було прийнято наказ від 31.12.2013 року за №ВН/:04:000/00002035, яким надано гр. ОСОБА_5 в оренду вказану земельну ділянку для ведення фермерського господарства. На підставі зазначеного наказу між ОСОБА_3 управлінням та гр. ОСОБА_5 було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки. Договір на право тимчасового користування землею, укладений 15.01.2007 року між позивачем та Зозівською сільською радою Липовецького району Вінницької області, який зареєстрований за № 2 у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею вважає нікчемним, оскільки в силу ст. 228 ЦК України наданий позивачем договір на право тимчасового користування землею від 15 січня 2007 року, є недійсним з моменту його вчинення. Станом на дату укладення договору на право тимчасового користування землею від 15 січня 2007 року, відповідно до ст. ст. 17, 123, ч. 12 Розділу X ЗК України передбачено, що право розпорядження земельними ділянками державної власності для сільськогосподарського використання, розташованими за межами населених пунктів належало районним державним адміністраціям, а не сільським радам. Отже, станом на 15 січня 2007 року лише районні державні адміністрації мали право укладати правочини спрямовані на розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності. Тому договір на право тимчасового користування землею від 15 січня 2007 року, який укладений Зозівською сільською радою і спрямований на розпорядження земельною ділянкою державної власності, право розпоряджатись якою на той момент належало Липовецькій РДА, а не Зозівській сільській раді, - порушує публічний порядок надання земельних ділянок в оренду, тому представник відповідача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької областіОСОБА_4 вважає, що позов ОСОБА_1. О.А. задоволенню не підлягає, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник третьої особи ОСОБА_5- ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у запереченні, а саме що обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що між ним та Зозівською сільською радою Липовецького району Вінницької області, на підставі рішення 4 сесії 5 скликання від 13.09.2006 року було укладено договір на право тимчасового користування землею від 15 січня 2007 року, який зареєстрований за № 2 у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею. Предметом цього договору є земельна ділянка площею 12 га, яка розташована на території Зозівської сільської ради, за межами населеного пункту с.Зозів. Строк дії договору - до моменту укладення та державної реєстрації типового договору оренди землі. Однак в силу ст. 228 ЦК України наданий позивачем договір на право тимчасового користування землею від 15 січня 2007 року є нікчемним, тобто недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»: «Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування,розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основнимнаціональним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України ( 254к/96-ВР ))...». Станом на дату укладення договору на право тимчасового користування землею від 15 січня 2007 року, ст. ст. 17, 123, ч. 12 Розділу X ЗК України було передбачено, що право розпорядження земельними ділянками державної власності для сільськогосподарського використання, розташованими за межами населених пунктів належало районним державним адміністраціям, а не сільським радам. Отже, станом на 15 січня 2007 року лише районні державні адміністрації мали право укладати правочини спрямовані на розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності. Тому договір на право тимчасового користування землею від 15 січня 2007 року, який укладений Зозівською сільською радою і спрямований на розпорядження земельною ділянкою державної власності, право розпоряджатись якою на той момент належало Липовецькій РДА, а не Зозівській сільській раді, - порушує публічний порядок. Відповідно до ч. 2 ст. 228 ЦК України: «Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним». Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»: «Якщо особа посилається на нікчемність правочину для обгрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутністьсудового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінкутаким доводам позивача». Крім того, станом на дату укладення договору на право тимчасового користування землею від 15 січня 2007 року, діяв Закон України «Про оренду землі», яким регулювались відносини, повязані з користуванням землею. Як підтверджується договором на право тимчасового користування землею від 15 січня 2007 року, у ньому відсутня відмітка (печатка та підпис уповноважених органу та особи) про його державну реєстрацію, а сам договір у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів не зареєстрований. Це свідчить про те, що договір на право тимчасового користування землею від 15 січня 2007 року не набрав чинності, тому позивач не набув жодних прав за цим договором щодо земельної ділянки площею 12 га., а відтак оскаржений наказ ГУ Держземагенства у Вінницькій області № ВН/:04:000/00002035 від 31.12.2013 року про надання земельної ділянки площею 12 га (кадастровий номер :04:000:2329) в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_9 та договір оренди землі №46 від 29.01.2014 року, не стосується ОСОБА_7 та відповідно не може порушувати прав чи інтересів, яких він не набув. З врахуванням викладеного, суд вправі задовольнити позов лише в тому випадку, коли він предявлений з підстав порушення прав, свобод чи інтересів позивача і спрямований на їх захист, адже позови які не призводять до відновлення в порушених правах, тобто подані лише "в інтересах законності" задоволенню не підлягають, як такі, в яких не може бути реалізовано завдання судочинства. Крім того, сам позивач в позовній заяві не вказав, яким чином оскаржений ним наказ про надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_5 та договір оренди стосується його прав, свобод чи інтересів. Позивач в позові взагалі не вказав про те, чи мало місце порушення його прав, тобто не навів обставин, без яких суд не вправі задовольнити позов. Крім того, наявними у матеріалах справи заявою ОСОБА_7 до Липовецької РДА від 20.07.2009 року та клопотанням від 11 лютого 2014 року, яке адресовано ГУ Держземагенства у Вінницькій області підтверджується, що позивач ОСОБА_7 звертався з клопотаннями про надання йому земельної ділянки площею 12га в оренду для ведення фермерського господарства, однак йому було відмовлено. Позивач ОСОБА_7 погодився з рішеннями про відмову у наданні йому земельної ділянки, оскільки не оскаржував їх, хоч закон надає йому таке право. Тобто, коли ОСОБА_7 отримавши відмову у наданні йому земельної ділянки не оскаржив її до суду і ці рішення про відмову наразі є чинними, а також враховуючи відсутність будь-якого рішення компетентного органу, яке наділяло б ОСОБА_7 правами щодо спірної земельної ділянки, його позов задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, зі всіх перерахованих підстав позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, тому ОСОБА_6 просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Липовецької районної державної адміністрації у Вінницькій області, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з рішення 4 сесії 5 скликання Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 13.03.2006 року надано згоду на оренду орної земельної ділянки із земель резервного фонду Зозівської сільської ради площею 12,00 га, що знаходиться за межами населеного пункту в полі № 10 бр. № 2 строком ( до моменту укладення типового договору оренди землі та її державної реєстрації) гр. ОСОБА_7 проживаючому в ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою сільськогосподарського використання (вирощування сільскогосподарських культур).

15.01.2007 року між орендодавцем Зозівською сільською радою та орендарем ОСОБА_7 було укладено договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) Згідно п. 1.2 Договору земельна ділянка надається на умовах короткострокової оренди (до моменту укладення типового договору оренди землі та його державної реєстрації) для сільскогосподарського використання з встановленою платою за землю.

Згідно заяви від 20.07.2009 року, ОСОБА_1 просить голову Липовецької РДА надати в оренду для ведення селянсько-фермерського господарства, земельну ділянку розміром 12 га, яка знаходиться на території Зозівської сільської ради та використовується ним з 15.01.2007 року, відповідно до договору на право тимчасового користування землею.

11.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся із клопотаннями до ОСОБА_3 управління Держземагенства у Вінницькій області з проханням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 12 га. для створення фермерського господарства на території Зозівської сільської ради.

Листом № 27-2-0.3-2701/2-14 від 28.03.2014 року заступником начальника ОСОБА_3 управління Держземагенства у Вінницькій області ОСОБА_1 було повідомлено, що між ним та Зозівською сільською радою було укладено договір згідно форми, яка з 03.03.2004 року втратила чинність.

Згідно довідки № 538 від 15.07.2014 року, виданої виконкомом Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, ОСОБА_1А, орендує земельну ділянку із земель резервного фонду орієнтовною площею 12,00 га, що знаходиться за межами населеного пункту і сплачує орендну плату в розмірі 40 грн за 1 га згідно з п. 2.1 Договору від 15.01.2007 року.

Відповідно до листа виконкомому Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області № 54/0115 від 09.06.2015 року, станом на 09.06.2015 року заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою площею 12,00 га кадастровий номер :04:000:2329 у ОСОБА_1 відсутня.

Листом Ф-395/4-475/6-14 від 18.08.2014 року про розгляд звернення заступником начальника ОСОБА_3 управління Держземагенства у Вінницькій області ОСОБА_1 було повідомлено що оскільки він використовув земельну ділянку без правовстановлюючих документів, а земельну ділянку нікому не надано, тому ОСОБА_3 управлінням у встановленому чинним законодавством порядку було надано дозвіл ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства. Розроблений проект був затверджений та укладений договір оренди.

Згідно клопотання ОСОБА_5А про надання земельних ділянок в оренду ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Вінницькій області було винесено наказ за № ВН/:04:000/00002035 від 31.12.2013 року « Про надання земельної ділянки в оренду», яким ОСОБА_5 надано в оренду терміном на 25 років земельну ділянку із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області площею 12 га. із кадастровим номером :04:000:2329 для ведення фермерського господарства (код цільового призначення - 01.02). Встановлено орендну плату в розмірі 4% від нормативно- грошової оцінки земельної ділянки.

29.01.2014 року на підставі Наказу, між ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Вінницькій області та ОСОБА_5 був укладений договір оренди землі за № 46 площею 12 га із земель резервного фонду Зозівської сільської ради, сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства на території Зозівської сільської ради, що розташована за межами населеного пункту, строком на 25 років, з кадастровим номером :04:000:2329.

29.01.2014 року між ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Вінницькій області та ОСОБА_5 підписано акт приймання - передачі орендарю земельної ділянки площею 12 га з кадастровим номером :04:000:2329, та проведено розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку державної власності.

29.01.2014 року в с. Зозів між представником ДП «Поділлягеодезкартографія» та ОСОБА_5 було складено акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі 12,000 га, в акті містяться підписи сторін та скріплено печаткою виконавця.

Реєстраційною службою Липовецького районного управління юстиції Вінницької області 30.01.2014 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 10489361 на земельну ділянку площею 12 га. З цільовим призначенням для ведення фермерського господарства яка розташована на території Зозівської сільської ради, Липовецького району.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.02.2015 року по справі № 802/3882/14-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 управління Держземагенства у Вінницькій області про визнання нечинним та скасування наказу ОСОБА_3 управління Держземагенства у Вінницькій області за № ВН/:04:000/00002035 від 31.12.2013 року « Про надання земельної ділянки в оренду» відмовлено повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Ч. 1 та ч.2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається».

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Ч.1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»: «Якщо особа посилається на нікчемність правочину для обгрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутністьсудового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінкутаким доводам позивача».

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено , що : «Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини. спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування,розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основнимнаціональним багатством,що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України ( 254к/96-ВР ))...».

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин): «Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації».

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин): «Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації».

Відповідно до ч. 2 ст. 125 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин): «Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації».

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин): «Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державноїреєстрації».

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин): «Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 р. N 2073 було затверджено Порядок державної реєстрації договорів оренди землі (далі - Порядок № 2073). Відповідно до п. 1 Порядку №2073 (чинного на момент виникнення правовідносин): «Цей Порядок визначає єдині умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок (далі - договори оренди).Відповідно до п. 2 Порядку № 2073 (чинного на момент виникнення правовідносин): «Державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок».Відповідно до п. 4 Порядку № 2073 (чинного на момент виникнення правовідносин): «Забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів районні відділи земельних ресурсів». Відповідно до п. 12 Порядку № 2073 (чинного на момент виникнення правовідносин): «Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термінгербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністраціїабо уповноваженої ними посадової особи. Печатката підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди)». Відповідно до п. 13 Порядку № 2073 (чинного на момент виникнення правовідносин): «Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі якаведеться державним органом земельних ресурсівза формою згідно з додатком».

Відповідно до ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про фермерське господарство»: «У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Рішення суду про задоволення позову є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), видачі документа, що посвідчує право власності або укладання договору оренди».

В судовому засіданні встановлено, що 15.01.2007 року між позивачем ОСОБА_1 та Зозівською сільською радою Липовецького району Вінницької області було укладено договір на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди), проте станом на дату укладення договору на право тимчасового користування землею від 15 січня 2007 року, ст. ст. 17, 123, ч. 12 Розділу X ЗК України було передбачено, що право розпорядження земельними ділянками державної власності для сільськогосподарського використання, розташованими за межами населених пунктів належало районним державним адміністраціям, а не сільським радам. Отже, станом на 15 січня 2007 року лише районні державні адміністрації мали право укладати правочини спрямовані на розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності. Тому договір на право тимчасового користування землею від 15 січня 2007 року, який укладений Зозівською сільською радою і спрямований на розпорядження земельною ділянкою державної власності, право розпоряджатись якою на той момент належало Липовецькій РДА, а не Зозівській сільській раді, - порушує публічний порядок. Крім того, у договорі відсутня відмітка (печатка та підпис уповноваженого органу та особи) про його державну реєстрацію, тому договір не набрав чинності, а позивач не набув жодних прав за даним договором. Таким чином, договір оренди землі № 46 площею 12 га укладений 29.01.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Вінницькій області укладений правомірно. Крім того, ОСОБА_7 отримавши відмову у наданні йому земельної ділянки не оскаржив її до суду і ці рішення про відмову наразі є чинними.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача безпідставні, тому приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. ст. 215, 216, 228 ЦК України, ч.1 ст. 20, ст. 18 Закону України «Про оренду землі», ч.2 ст. 125 ЗК України, ч.4 ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство», керуючись ст. 10, 11, 15, 57, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Липовецька районна державна адміністрація у Вінницькій області, ОСОБА_5, Зозівська сільська рада Липовецького району Вінницької області, відділ Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області про заборону вчинення дій, визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про реєстрацію права оренди земельної ділянки, повернення землі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ В.В. Круглик