Справа №585/2689/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1770/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто»

про визнання договору недійсним та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

01 липня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом який мотивував тим, що 06 травня 2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» було укладено договір фінансового лізингу №003775 з додатками, згідно якого предметом лізингу є трактор МТЗ82.1.26. Відповідно до умов договору лізингодавець (відповідач) бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу (позивачу) на умовах передбачених договором. Вважає, що договір фінансового лізингу №003775 суперечить діючому законодавству та порушує його права як споживача. Згідно додатку №1 до договору фінансового лізингу №003775 від 06 травня 2016 року він повинен сплатити відповідачу адміністративний платіж (10% вартості предмету лізингу), що становить 1877,95 дол. США. 06 травня 2016 року на виконання умов договору фінансового лізингу він сплатив відповідачу перший платіж у розмірі 47700 грн. Також позивач вважає, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом (розділ 12 договору), звужені обовязки лізингодавця, які передбачені ст.10 ЗУ «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 806, 808 ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обовязків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Вважає, що в договорі фінансового лізингу також має місце нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмета лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови надають лише одному учаснику відносин право на збільшення платежів та вартості у формально правильній поведінці і призводить до позбавлення іншого учасника правовідносин можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови договору, а тому зазначені положення в розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливими. Також зазначає, що згідно п.4 ч.1 ст. 34 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Також позивач вважає, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу в порушення вимог передбачених ст. 799 ЦК України нотаріально не посвідчений. Тому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу №003775 від 06 травня 2016 року, укладеного між ним - ОСОБА_3 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на свою користь 47700,00 грн. боргу та судові витрати.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповноту зясованих обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом (розділ 12 договору), звужені обовязки лізингодавця, які передбачені ст.10 ЗУ «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 806,808 ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обовязків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Вважає, що в договорі фінансового лізингу також має місце нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмета лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови надають лише одному учаснику відносин право на збільшення платежів та вартості у формально правильній поведінці і призводить до позбавлення іншого учасника правовідносин можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови договору, а тому зазначені положення в розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливими. Також зазначає, що згідно п.4 ч.1 ст. 34 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Доводить, що послуги з фінансового лізінгу ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» мало право здійснювати лише за умови набуття статусу фінансової установи та отримання відповідних ліцензій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи позивача та його представника, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності правових та фактичних підстав для визнання договору фінансового лізингу № 003775 від 06 травня 2016 року недійсним. Підписавши договір сторони дійшли згоди його істотних умов, тому даний договір вважається укладеним, а сплачені позивачем грошові кошти за тим договором не підлягають поверненню.

Колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного:

Місцевим судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі заявки на укладення угоди фінансового лізингу, 06 травня 2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» був укладений договір фінансового лізингу №003775 з двома додатками до нього, за умовами якого ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» зобовязалося придбати у власність предмет лізингу у вигляді трактора МТЗ-82.1.26., який вказаний у п.1.1. договору та зазначений у додатку №2 до договору, вартістю 18779,53 доларів США, що еквівалентно 477000,00 грн., та передати його у користування позивачу (лізингоодержувачу), який, у свою чергу, зобовязався сплачувати у встановлений термін і у повному обсязі певні лізингові та інші платежі відповідно до умов договору. Договір фінансового лізингу передбачав право позивача ОСОБА_3 отримати трактор у власність за умови повної сплати усіх платежів, передбачених даним договором, та інших витрат, які зазнав чи міг зазнати лізингодавець у звязку з переходом права власності щодо предмета лізингу (п.п.3.1.1, 3.3.2, 3.3.3, 11.3 договору) (а.с.47,8-14,79-84).

Згідно з п.4.1 цього договору та додатком № 1 до нього лізингодавець передає у користування предмет лізингу лізингоодержувачу не пізніше 120 робочих днів за умови виконання лізингоодержувачем вимог даного договору та із врахуванням строків можливої затримки поставки предмета лізингу згідно з п.1.7 договору, а саме: з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів: адміністративного платежу в розмірі 10% вартості предмета лізингу; авансового платежу в розмірі 50% вартості автомобіля; комісії за передачу предмета лізингу в розмірі 3% від його вартості, у разі наявності; оплатити різницю до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.4 ст.9 даного договору, або різницю до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.6 ст.9 даного договору (п.п.1.7, 4.1, 9.4, 9.6, 9.8).

Пунктом 10.3 договору передбачено, що на момент його укладення попередній розмір щомісячного лізингового платежу, у разі залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, становить 292,36 доларів США, згідно обмінного курсу долара США до української гривні на фактичну дату укладення даного договору, що відповідно становить 7425,95 грн. у гривневому еквіваленті на дату укладення цього договору згідно обмінного курсу долара США до української гривні. У випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, та до передачі предмета лізингу лізингоодержувачу сторони зобовязані підписати додаток № 3 до даного договору (графік сплати лізингових платежів або план відшкодування або додаток № 3 до даного договору).

Цього ж дня, 06 травня 2016 року ОСОБА_3 сплатив адміністративний платіж в сумі 47700,00 грн. та комісійну винагороду згідно тарифів банку в сумі 477,00 грн., що підтверджується банківською квитанцією №0.0.547442128.1 від 06 травня 2016 року (а.с.15, 77).

Згідно пункту 1.7 договору трактор передається у користування ОСОБА_3 не пізніше 120 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок товариства: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу.

Відповідно до умов додатку 1 до цього договору вартість предмета лізингу становить 18779,53 дол. США; авансовий платіж 9389,76 дол. США (50 % вартості предмета лізингу); щомісячний платіж 782,48 дол. США; адміністративний платіж 1877,95 дол. США (10 % вартості предмета лізингу); комісія за передачу 563,39 дол. США (3% вартості предмета лізингу) (а.с.14).

Як зазначено у п.п.1.1, 1.2 підписаного сторонами договору фінансового лізингу № 003775, його предметом є трактор МТЗ-82.1.26., обєм/тип двигуна 4,75, тип КПП мех., привід 4х4. Вартість предмета лізингу на момент укладення даного договору визначається у даному договорі та в додатку № 1.

Пунктом 8.2 договору фінансового лізингу передбачено, що укладаючи даний договір сторони погоджуються, що вартість предмета лізингу на момент укладення договору за цим договором становить 18779,53 доларів США з урахуванням ПДВ згідно обмінного курсу долара США до української гривні, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу становить 477000,00 грн. з ПДВ.

Про аналогічне щодо ціни предмета договору йдеться і в додатку № 1 до договору, підписаного сторонами.

Крім того, розмір сплаченого позивачем адміністративного платежу в сумі 47700,00 грн. розраховувався в залежності від узгодженої сторонами ціни предмета договору (477000,00), тобто 10%, як про це зазначено в додатку № 1 до договору.

Відповідно до п.2.2 вказаного договору, строк лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання акту приймання-передачі предмета лізингу та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання акту приймання-передачі предмета лізингу та в останньому місяці сплати лізингового платежу за додатком № 3 до цього договору, якщо інше не передбачено умовами даного договору.

Згідно п.4.3 договору разом з підписаним актом приймання-передачі лізингодавець передає лізингоодержувачу графік сплати лізингових платежів (план відшкодування або додаток № 3 до даного договору), який сторони зобовязані підписати до моменту підписання акту приймання-передачі предмета лізингу.

Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Крім того, поняття лізингу визначене і у ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за яким фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). В той же час, п.3 ч.2 ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або у повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 627 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»- при вирішенні справ суди мають виходити насамперед із положень Закону України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає і механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» - фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою. Метою цього Закону є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» - лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж, як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Як вбачається зі змісту договору лізингу, укладеного між сторонами, адміністративний платіж розуміє під собою одноразову плату лізингоодержувача лізингодавцю при укладенні договору.

У відповідності до укладеного між сторонами договору, адміністративний платіж - першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що має бути сплачений Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції про сплату. Розмір такого платежу складає 1877,95 доларів США, що на день його сплати еквівалентний 47700 грн. 00 коп. і цей платіж не є витратами лізингодавця, що безпосередньо пов'язаний з виконанням договору лізингу.

Положеннями ст. 8 ЦК України визначено, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Конституційний Суд України у рішенні від 10.11.2011 року №15-рп/2011, справа № 1-26/2011 виходив також з того, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим, споживачу, як правило об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 ЦК України). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть внаслідок введення його в оману придбати непотрібні йому кредитні послуги.

Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів (п. 3.2. Рішення).

Як пояснив позивач у судовому засіданні, він не мав наміру отримувати транспортний засіб відповідно до умов фінансового лізингу, а бажав придбати його у власність за зниженою ціною, оскільки як йому пояснювали представники відповідача обраний ним трактор був 2012 року випуску, застарілою моделлю і тому він коштував значно менше ніж інші трактори, а саме 129000 грн. 00 коп. Також йому пояснили, що він має сплатити 47700 грн. 00 коп. в рахунок оплати вартості трактора , а потім, після доставки йому товару, він має доплатити залишок коштів і оформити договір купівлі-продажу. Після оплати коштів, йому запропонували укласти договір лізингу, пояснюючи це тим, що даний договір є формальним і після укладення з ним договору купівлі-продажу він буде анульований. На його запитання щодо вартості вказаної в договорі лізингу, йому пояснили, що така вартість відповідає дійсності тільки у випадку, якщо будуть проводитися платежі протягом шести років. Після підпису цього договору увечері товар йому не був доставлений і йому зателефонували і повідомили, що такого трактора як він бажає немає, а є трактор за 18000 доларів, від придбання якого він відмовився.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що оскільки позивач не мав відповідної юридичної чи економічної освіти, йому бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору фінансової послуги із запропонованих на ринку, тому не мав можливості об'єктивно оцінити та осмислити умови даного договору, виявити його недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які він отримає в результаті підписання даної угоди.

Так, згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 вказаного Закону, а саме умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норми ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»суд прийшов до висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими, необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Частиною 3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що несправедливими є наступні умови, що зазначені в договорі фінансового лізингу: про надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору.

Зміст спірного договору фінансового лізингу укладеного між сторонами (ст. 12) свідчить про те, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом, звужені обовязки лізингодавця, які передбачені ст.10 Закону України «Про фінансовий лізинг», положення ст.ст. 806, 808 ЦК України, виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обовязків щодо передачі предметаа лізингу та передачі цієї речі належної якості, в той же час розширені права лізингодавця.

Так, п.12.1 зазначеного договору передбачено, що лізингоодержувач який не сплатив лізингові платежі та не отримав транспортний засіб має право розірвати даний договір за власним бажанням надіславши відповідну письмову заяву. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.

Таким чином, відповідач в договорі надав собі можливість не повертати кошти, сплачені споживачем за його послуги у разі розірвання договору останнім. Однак, при розірванні договору лізингодавцем ніяких санкцій не передбачено, що приводить до дисбалансу договірних умов та порушує норми законодавства.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк, не менше одного року, за встановлену плату (лізингові платежі).

За ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оскільки договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, а згідно ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а за участю фізичної особи ще й підлягає нотаріальному посвідченню, тому у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним відповідно до вимог передбачених ч.1 ст.220 ЦК України.

Договір фінансового лізингу № 003775 від 06.05.2016 року нотаріально не посвідчений.

Окрім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Зазначені правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України № 6-2766цс15 від 16.12.2015 року та № 6-330цс16 від 8 червня 2016 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для судів.

В той же час, як встановлено судом у відповідача відсутня ліцензія для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, а тому правочин укладений між сторонами є недійсним і з підстав передбачених ч.1 ст.227 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що існують підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та скасування рішення місцевого суду, оскільки умови укладеного між сторонами договору фінансового лізингу є несправедливими, договір укладений відповідачем без відповідної ліцензії та нотаріально не посвідчений, а тому його необхідно визнати недійсним а сплачена позивачем сума адміністративного платежу у розмірі 47700 грн. 00 коп. підлягає поверненню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з ТОВ «Ваш Авто» судовий збір на користь держави за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 1102 грн. 40 коп. та за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 1212 грн. 64 коп.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 308, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2016 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_3.

Визнати недійсним Договір фінансового лізингу № 003775 від 06 травня 2016 року укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ваш Авто».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваш Авто» на користь ОСОБА_3 кошти у сумі 47700 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Ваш Авто» судовий збір на користь держави за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 1102 грн. 40 коп. та за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 1212 грн. 64 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -