233 № 233/688/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Наумик О.О.
за участі секретаря Сухоставець Т.А., Вел`ян К.Р.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАТЕКС» про зміну формулювання причин звільнення, дати звільнення та стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки, -

В С Т А Н О В И В:
11 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАТЕКС», в якому просив:
- змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «МЕГАТЕКС» із «Звільнений за прогул без поважних причин п.4 ст.40 КЗпП України» на «Звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП України», дату звільнення з «22 травня 2015 року» на день ухвалення судом рішення;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАТЕКС» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені та затримку видачі трудової книжки (без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів).
В заяві від 24.10.2016 р. позивач уточнив первісно заявлені позовні вимоги і просить:
- змінити формулювання причини звільнення оператора автоматичних ліній цеху по виробництву акумуляторних батарей ділянки приготування і нанесення активних паст Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАТЕКС» ОСОБА_1 у наказі підприємства від 22.05.2015 пр. №24-к, зазначивши підставою розірвання трудового договору ст.38 КЗпП України за власним бажанням;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАТЕКС» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені та затримку видачі трудової книжки у сумі 82792,82 грн.,
пославшись на таке:
20 лютого 2014 року він працевлаштувався в Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГАТЕКС».
06 травня 2015 року він подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України, попередивши про це власника письмово за два тижні.
В останній робочий день він звернувся до відповідача з вимогою видачі належної йому трудової книжки, ознайомленням з наказом про звільнення та проведення з ним розрахунку при звільнені. Однак, відповідач відмовився видати ОСОБА_1 трудову книжку та ознайомити його з наказом про звільнення.
З травня 2015 року ним неодноразово вживалися заходи щодо отримання трудової книжки від відповідача, але трудова книжка йому була надіслана поштою лише в січні 2016 року, отримавши яку, він дізнався про те, що звільнений за прогул без поважних причин за п.4 ч.1 ст 40 КЗпП України.
Оскільки, ніякого прогулу він не допускав, наказу про звільнення не отримував, відтак формулювання про його звільнення за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України вважає незаконним.
У відповідності до ст.47 КЗпП України відповідач зобов`язаний був видати йому в останній робочий день належним чином оформлену трудову книжку, чого зроблено не було: трудову книжку він отримав поштою тільки 21.01.2016 р., поштових повідомлень із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки йому від відповідача не надходило.
Зазначене є підставою для зміни формулювання причин його звільнення, дати звільнення та стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, пояснивши, що 06.05.2015 р. ним була подана заява про звільнення з ТОВ «Мегатекс». Коли через два тижні він звернувся по розрахунок, йому в цьому було відмовлено через те, що він не знявся з військового обліку.
20.05.2015 р. в останній свій робочий день він звернувся до начальника відділу кадрів ОСОБА_4 , яка видала йому «Обхідний лист». За цим «Обхідним листом» він обійшов усіх, окрім військомату, через що у видачі трудової книжки йому було відмовлено.
Після цього він ще неодноразово звертався до відповідача з того ж приводу, і кожен раз отримував відмову.
Трудову книжку він отримав лише 22.01.2016 р., розрахункові кошти - 14.06.2016 р.
Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додавши, що в порушення приписів ст.149 КЗпП України, при вирішенні питання притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за прогул, відповідачем був порушений порядок застосування такого стягнення: відповідач не зажадав від позивача письмових пояснень, не повідомив позивача про наказ про звільнення під розписку, що тягне за собою визнання стягнення таким, що не має чинності.
Позивача було звільнено за прогул в останній день його роботи, який було встановлено відповідачем 19 травня 2015 року.
Будь-якої шкоди підприємству внаслідок того, що позивач начебто був відсутній у свій останній день роботи на робочому місці спричинено не було, за час роботи у відповідача позивач жодного разу порушень трудової дисципліни не допускав. Більш того, в останній день роботи позивач як добросовісний працівник прийшов на роботу, де отримав обхідний лист та намагався обійти відповідні служби підприємства та військомат, але працівник відділу кадрів повідомила позивачу, що він буде звільнений за прогул, якщо не повідомить військомат про звільнення з роботи ТОВ «МЕГАТЕКС».
Також, всупереч вимогам ч.4 ст.40 КЗпП України, згідно з якою не допускається звільнення працівника у період перебування його у відпустці, відповідач звільнив позивача з 18.05.2015 р., коли той був у відпустці без збереження заробітної плати і не врахував, що останнім робочим днем працівника є 19.05.2015 р.
Також, зауважив, що трудову книжку позивач отримав 21.01.2016 р., а повний розрахунок з ним в порушення ст.116 КЗпП України був здійснений лише 14.06.2016 р., що сталося з вини відповідача, тож у відповідності до вимог ст.117 КЗпП України за період з 20.05.2015 р. по 14.06.2016 р. відповідач має сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 82792,82 грн. без урахування податку і обов`язкових платежів.
Представник відповідача за довіреністю Акулов Р.О. в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, пославшись на таке:
06.05.2015 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про звільнення з роботи за власним бажанням. Також позивач написав заяву на відпустку без збереження заробітної плати за сімейними обставинами з 13.05.2015р. по 18.05.2015 р., яку відповідач йому надав, про що свідчить наказ №МГ000000947 від 12.05.2015 р.
У відповідності до графіка роботи денної зміни виробництва пластин за травень 2015 року позивач 19.05.2015 р. в 7 год.00 хв. повинен був вийти на роботу і приступити до роботи, однак позивач на робочому місці був відсутній (з 7 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. 19.05.2015 р.), про що свідчать доповідна в.о. начальника відділення дільниці приготування і нанесення активних паст цеху виробництва АКБ ОСОБА_5 , доповідна начальника цеху виробництва ОСОБА_6 , доповідна начальника відділу охорони ОСОБА_7 , акт про відсутність позивача на робочому місці без поважних причин від 19.05.2015 р.
Позивач не з`явився на роботу з 19.05.2015 р. по 22.05.2015 р., про що свідчать доповідна в.о. начальника відділення дільниці приготування і нанесення активних паст цеху виробництва АКБ ОСОБА_5 , доповідна начальника цеху виробництва АКБ ОСОБА_6 , доповідна начальника відділу охорони ОСОБА_7 , акт про відсутність позивача на робочому місці без поважних причин від 22.05.2015 р.
Тож наказом №24-к від 22.05.2015 р. позивач був звільнений за прогул без поважних причин (п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України) з 18.05.2015 р., який у відповідності до діючого трудового законодавства вважається останнім днем роботи позивача.
Крім того, відповідач здійснив усе можливе для того, щоб позивач зміг ознайомитися з наказом про звільнення, отримати трудову книжку та розрахунок при звільненні. Про це свідчить телефонограма, направлена ОСОБА_1 25.05.2015 р. Після того, як позивач, отримавши телефонограму, не з`явився до відповідача для того, щоб ознайомитися з наказом про звільнення, отримати трудову книжку та розрахунок при звільненні, відповідач надіслав позивачу лист від 27.05.2015 р. за №000682/1 для того, щоб позивач прийшов до відповідача, ознайомився з наказом про звільнення, отримав трудову книжку та розрахунок при звільненні. Однак цей лист повернувся назад до відповідача у зв`язку з відсутністю адресата, про що свідчить відмітка пошти. У зв`язку з тим, що позивач, не зважаючи на всі можливі заходи, які здійснив відповідач для того, щоб позивач ознайомився з наказом про звільнення, отримав трудову книжку та розрахунок при звільненні, відповідач був вимушений депонувати заробітну плату позивача, про що свідчать відомості на виплату грошей за травень 2015 року та видатковий касовий ордер від 24.06.2015 р. Позивач звернувся до відповідача лише 12.01.2016 р. із заявою про те, щоб йому надіслали його трудову книжку на адресу: АДРЕСА_1 . Відповідач, виконуючи п.4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, за яким пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника, надіслав позивачу трудову книжку і запропонував отримати розрахункові, про що свідчить лист від 13.01.2016 р. за №000008 та поштовий опис.
Однак, позивач не прийшов до відповідача для того, щоб отримати трудову книжку і розрахункові.
Остаточний розрахунок з позивачем відбувся 14.06.2016 р. шляхом грошового переказу заробітної плати на адресу місця проживання позивача.
Зауважив на тому, що розмір належної звільненому працівникові суми був з`ясований під час судового розгляду справи, позивач з позовом до суду звернувся через 9 місяців після звільнення, а тому відповідно до положень ст.117 КЗпП України розмір відшкодування за час затримки розрахунку має бути визначений з урахуванням істотності суми заборгованості порівняно із середнім заробітком та тієї обставини, що позивач не звернувся до суду за вирішенням спору про стягнення заборгованості із заробітної плати.
Заслухавши сторони, допитавши свідків по справі, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд дістає таких висновків.
Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 20 лютого 2014 року був прийнятий на роботу у цех по виробництву акумуляторних батарей, ділянку виготовлення та нанесення активних паст на посаду оператора автоматичних ліній 2р. ТОВ «Мегатекс» на підставі наказу № 9-к від 20 лютого 2014 року. Звільнений ОСОБА_1 18.05.2015 р. за прогули без поважних причин за ч.4 ст.40 КЗпП України за Наказом №24-к від 22.05.2015 р. (а.с.3-4).
При вирішенні питання щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 за ч.4 ст.40 КЗпП України, судом встановлені такі обставини:
Наказом № МГ000000947 від 12 травня 2015 року ОСОБА_1 надано відпустку з 13 травня 2015 року по 18 травня 2015 року без збереження заробітної плати (а.с.58).
Як вбачається з графіку роботи на травень місяць 2015 року денної зміни відділу виробництва пластин, робочими днями ОСОБА_1 є 18,19,20,21,22 травня 2015 року (а.с.47).
19 травня 2015 року в.о. начальника відділення Чеботар О.В., начальником цеху акумуляторних батарей Жирковим А.С., начальником відділу охорони Воробієвським Ю.В. на ім`я генерального директора ТОВ «Мегатекс» складено доповідні про відсутність ОСОБА_1 19 травня 2015 року на робочому місці без поважних причин із зазначенням тієї обставини, що ОСОБА_1 було здійснено телефонні дзвінки, на які він не відповідав та було здійснено виїзд за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.48,49,50).
На підставі зазначених доповідних 19 травня 2015 року було складено відповідний акт про відсутність на робочому місці без поважних причин ОСОБА_1 (а.с. 51).
22 травня 2015 року в.о. начальника відділення Чеботарем О.В., начальником цеху акумуляторних батарей ОСОБА_6 , начальником відділу охорони Воробієвським Ю.В. на ім`я генерального директора ТОВ «Мегатекс» повторно складено доповідні про відсутність ОСОБА_1 з 07 години 00 хвилин з 19 травня 2015 по 22 травня 2015 року на робочому місці без поважних причин із зазначенням тієї обставини, що ОСОБА_1 було здійснено телефонні дзвінки, на які він не відповідав та було здійснено виїзд за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.52,53,54).
На підставі зазначених доповідних 22 травня 2015 року знову було складено відповідний акт про відсутність на робочому місці без поважних причин ОСОБА_1 (а.с. 55).
Відповідно до п. 2.2.8 Положення про пропускний режим на підприємстві ТОВ «Мегатекс» вхід на виробництво співробітниками здійснюється лише за пропусками встановленого зразка (а.с.170-171).
Згідно з даними Журналу обліку відвідувачів посту № 1ТОВ «Мегатекс» у період з 06 години 00 хвилин 19 травня 2015 року по 16 годину 25 хвилин 27 травня 2015 року ОСОБА_1 не значиться (а.с.173).
Зазначені обставини підтверджені допитаними у судовому засіданні свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 .
Так свідок ОСОБА_5 пояснив, що позивач працював до відпустки перед звільненням в його зміну. На той момент він (свідок) виконував обов`язки начальника відділення ділянки виготовлення та нанесення активних паст цеху виробництва. 19 травня 2015 року позивач повинен був вийти на роботу, однак не вийшов. О 7 годині він зателефонував позивачу за номером телефону НОМЕР_2 , однак ОСОБА_1 на телефонний дзвінок не відповів. Після цього він подзвонив до охорони. Начальник охорони подивився по електронній системі та підтвердив, що позивач на заходив на територію ТОВ «Мегатекс». Він повідомив начальника цеха про відсутність позивача на роботі. О 10 годині 30 хвилин він знову звернувся до начальника охорони. Результат був той самий. Після цього з начальником охорони ОСОБА_7 вони виїхали на адресу позивача на АДРЕСА_1 , де до них ніхто не вийшов. Повернувшись у ТОВ «Мегатекс», він доповів про це начальнику цеха та написав доповідну на ім`я генерального директора. Приблизно о 15 годині було складено акт про відсутність позивача на робочому місці.
19,20 та 21 травня 2015 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці.
22 травня 2015 року він повторно доповів начальнику цеха про відсутність ОСОБА_1 . При цьому о 07 годині він також звернувся до начальника охорони з питанням, чи проходив у ці три дні ОСОБА_1 у ТОВ «Мегатекс», на що йому було підтверджено, що ОСОБА_1 у ТОВ «Мегатекс» не приходив. О 08 годині ранку було здійснено виїзд на адресу позивача, але ніхто не вийшов, у зв`язку з чим начальником цеху, начальником охорони та ним (свідком) було повторно складено акт про відсутність позивача на робочому місці.
Свідок ОСОБА_6 дав суду покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 19 травня 2015 року о 07 годині 10 хвилин до нього звернувся в.о. начальника відділення ділянки виготовлення та нанесення активних паст цеху виробництва ОСОБА_5 з проханням дізнатися, чи проходив через КПП на територію підприємства оператор автоматичних ліній з розряду ділянки виготовлення та нанесення активних паст цеху по виробництву АКБ ОСОБА_1 . Він переглянув по електронній системі контролю допуску, яка фіксує час та дату проходження робітників підприємства через КПП, та з`ясував, що ОСОБА_1 на територію підприємства ТОВ «Мегатекс» не проходив. Після цього він дізнався у ОСОБА_5 номер телефону ОСОБА_1 та особисто зателефонував йому. О 10 годині 30 хвилин ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_1 повторно. О 15 годині 00 хвилин було складено доповідну на ім`я генерального директора. 22 травня 2015 року о 07 годині 30 хвилин за проханням ОСОБА_5 ним було перевірено по електронній системі контролю допуску проходження ОСОБА_1 через КПП за минулі дні та знову було здійснено виїзд на адресу мешкання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , який було отримано у відділ кадрів підприємства. Зазначив, що проходження через електронну систему контролю допуску фіксується спеціальним електронним ключем. Сторонні особи чи особи, які не мають такого ключа, записуються до Журналу обліку відвідувачів. Дані про таких осіб зазначаються в табелю обліку робочого часу. Зазначив, що з`ясовувати причини відсутності робітників на робочому місці водить до його посадових обов`язків. Про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин було складено акт.
Свідок ОСОБА_4 , яка обіймає посаду начальника відділу кадрів ТОВ «Мегатекс», суду пояснила, що 06 травня ОСОБА_1 звернувся із заявою про звільнення. Останнім його робочим днем було 19 травня 2015 року. 19 травня 2015 року ОСОБА_1 скоїв прогул. 22 травня 2015 року було видано наказ про звільнення ОСОБА_1 з 18 травня 2015 року, після чого, 20 травня 2015 року ОСОБА_1 до неї (свідка) з приводу видачі трудової книжки не звертався.
Свідок ОСОБА_8 , який обіймає посаду начальника зміни цеху по виробництву акумуляторів ТОВ «Мегатекс», суду пояснив, що вся територія підприємства перебуває під його увагою. ОСОБА_1 19 травня 2015 року на роботі він не бачив, зокрема в цеху по виробництву акумуляторних батарей..
Свідок ОСОБА_9 , який є оператором автоматичних ліній ТОВ «Мегатекс», суду пояснив, що 19 травня 2015 року ОСОБА_1 на роботі присутнім не був. Зазначив, що в нього про присутність ОСОБА_1 на робочому місці запитував ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_10 , який є оператором автоматичних ліній цеху акумуляторних батарей ТОВ «Мегатекс», суду пояснив, що 19 травня 2015 року ОСОБА_1 на роботі він не бачив. Зазначив, що в цей день, приблизно з 10 години до 11 години ОСОБА_1 розшукував ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_11 , який є співробітником відділу охорони ТОВ «Мегатекс», суду пояснив, що 19 травня 2015 року ОСОБА_1 на роботі був відсутній. Вказана обставина відома йому з Журналу обліку відвідувачів, який він контролює. Зазначив, що в цей день начальник охорони ОСОБА_7 кілька разів просив його повідомити, якщо з`явиться ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_12 , який є оператором лиття решіток цеху по виробництву акумуляторних батарей ТОВ «Мегатекс», суду пояснив, що 19 травня 2015 року він не бачив ОСОБА_1 . Він це запам`ятав, оскільки ОСОБА_5 питав про ОСОБА_1 та розшукував його.
Як вбачається з табелю обліку використання робочого часу, у відмітках про явку ОСОБА_1 19 травня 2015 року, 20 травня 2015 року, 21 травня 2015 року, 22 травня 2015 року на роботу зазначено прогул (а.с.116).
Наказом (розпорядженням) № 24-к від 22 травня 2015 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 звільнено 18 травня 2015 року за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.45), про що 18 травня 2015 року в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 зроблено відповідний запис (а.с.3-4).
Проаналізувавши наведені докази, суд вважає доведеним факт відсутності ОСОБА_1 на роботі 19.05.2016 р.
При цьому суд не приймає доводи позивача щодо його присутності на роботі 19.05.2015 р., оскільки його доводи спростовуються наведеними вище доказами. Крім того, сам ОСОБА_1 у судовому засіданні не міг пригадати, де саме знаходився в останній день роботи на ТОВ «Мегатекс», який обсяг робіт виконував і з ким спілкувався.
До показів свідка сторони позивача ОСОБА_13 щодо присутності ОСОБА_1 на роботі 19.05.2015 р. суд ставиться критично.
Так, свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 18 травня 2015 року ОСОБА_1 зателефонував йому та попросив повернути гроші, які раніше він (свідок) позичав у нього. 19 травня 2015 року він працював в нічну зміну, після закінчення якої пішов додому за грошима для ОСОБА_1 , з якими повернувся до ТОВ «Мегатекс». При цьому охоронник записав його до Журналу обліку відвідувачів. Він віддав гроші ОСОБА_1 , який замітав стелажі біля цеху по виробництву акумуляторних батарей.
Проте, Журнал обліку відвідувачів посту №1 містить два записи про відвідувачів о 06-00 та 13-20, якими не є ані ОСОБА_13 , ані ОСОБА_1 (копія на а.с.173).
Крім того, свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 при дачі ними пояснень у суді зауважили, що 19.05.2016 р. ОСОБА_13 на підприємстві відповідача не бачили.
Свідок ОСОБА_11 , який є співробітником відділу охорони ТОВ «Мегатекс», пояснив, що 19.05.2015 р. ОСОБА_13 на територію підприємства відповідача не проходив.
Посилання ОСОБА_1 на «Обхідний лист» як на доказ його присутності на роботі суд не приймає до уваги, оскільки наданий позивачем «Обхідний лист» (копія на а.с.221) не містить жодної відмітки будь-якої посадової особи або керівника відповідної служби ТОВ «Мегатекс», яка б свідчила про звернення ОСОБА_1 до цих осіб 19.05.2015 р. або в інші дні, тоді як за поясненнями позивача у судовому засіданні він обійшов усіх, окрім військомату.
До того, ж протягом усього судового засідання позивач останнім своїм робочим днем в ТОВ «Мегатекс» зазначав то 20.05.2015 р., то 19.05.2015 р.
До доводів сторони позивача про порушення відповідачем процедури звільнення, зокрема, в частині запропонування ОСОБА_1 надати пояснення з приводу відсутності на роботі, суд також ставиться критично, оскільки судом встановлено, що позивач 19.05.2016 р. на роботі в ТОВ «Мегатекс» був відсутнім, до підприємства з питання його звільнення в період до 12.01.2016 р. не звертався.
За наведених підстав доводи сторони позивача про неналежність такого доказу сторони позивача, як Акт про відсутність на робочому місці без поважної причини від 19.05.2015 р. (а.с.51) через не ознайомлення з ним позивача не відображення в ньому причин відсутності позивача та через відсутність реєстрації Акту в журналі реєстрації внутрішньої документації, - не заслуговують на увагу. Так, форма, за якою має бути складений акт про відсутність працівника на робочому місці, законодавчо не визначена. Такий акт за своєю суттю має бути відображенням факту відсутності працівника на робочому місці, і за своїм змістом Акт від 19.05.2015 р. є відображенням факту відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 19.05.2015 р.
З цього приводу суд не приймає до уваги доводи свідка сторони позивача ОСОБА_14 , який пояснив, що у травні 2015 року підвозив позивача до ТОВ «Мегатекс», з якого, зі слів позивача, його не розрахували через те, що він не пройшов військомат, оскільки за поясненнями свідка він фактично не бачив, що позивач проходив або ж намагався пройти на територію підприємства відповідача і в дійсності звертався до відділу кадрів та бухгалтерії з приводу розрахунку.
Підсумовуючи, суд критично ставиться до доводів позивача про те, що він був присутнім на робочому місці 19 травня 2015 року, оскільки ці твердження не доведено ним належними та допустимими доказами, а базуються лише на його поясненнях. Причини відсутності його на роботі 19.05.2015 р. та їх поважність позивачем у судовому засіданні не наведені та не доведені.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позивач був відсутній на роботі 19 травня 2015 року без поважних причин, через що правомірно звільнений з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, що підтверджується вищевказаними дослідженими доказами.
За наведених підстав в частині вимог зміни формулювання причин звільнення у задоволенні позову слід відмовити.
За тих підстав, що суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині по суті заявлених позовних вимог, судом не застосовується передбачений ст.233 КЗпП України строк звернення до суду.
Щодо вимог стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та за затримку видачі трудової книжки, суд приходить до такого:
Судом встановлено, що з приводу видачі йому трудової книжки позивач вперше після звільнення звернувся до відповідача 12.01.2016 р. (а.с.239-240).
На звернення позивача супровідним листом ТОВ «Мегатекс» від 13.01.2016 р. за № 000008 (а.с.67) відповідач направив позивачу трудову книжку поштою (а.с.68) і водночас запропонував позивачу отримати розрахункові в бухгалтерії підприємства.
Також з книги телефонограм ТОВ «Мегатекс» вбачається, що 25 травня 2015 року на номер телефону ОСОБА_1 № НОМЕР_2 секретарем Науменко Г.О. було передано телефонограму про необхідність з`явитися на підприємство ТОВ «Мегатекс» для ознайомлення з наказом про звільнення у відділі кадрів та отримання розрахункових при звільненні, а також до бухгалтерії для отримання трудової книжки (а.с.59-60).
За поясненнями свідка ОСОБА_15 , секретаря ТОВ «Мегатекс», у судовому засіданні - нею спрямовувалася ОСОБА_1 телефонограма щодо необхідності з`явитися у ТОВ «Мегатекс» забрати трудову книжку. Телефонувати вона могла з будь-якого номеру, у тому числі зі свого, оскільки у її розпорядженні декілька телефонів та карток.
Крім того, встановлено, що на час звільнення ОСОБА_1 з ТОВ «Мегатекс» відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі в сумі 2368,91 грн.
Ця обставина підтверджена відомостями на виплату грошей за травень 2015 року (а.с.66), і сторонами не спростована.
Фактично зазначена сума заборгованості сплачена позивачу 14.06.2016 р. поштовим переказом, що підтверджено відповідною довідкою поштового відділення зв`язку (а.с.168), і підтверджено позивачем.
Частиною 5 статті 235 КЗпП України, п.4.1. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58, передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за час вимушеного прогулу.
За приписами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно з ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1).
Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснив, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.
Тобто у відповідності до наведеного вище законодавства, на власника або уповноважений ним орган покладається обов`язок виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу та обов`язок виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в разі невиплати належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за умови вини власника або уповноваженого ним органу в цьому.
З огляду на встановлені судом обставини, викладені вище, суд дістає висновку про відсутність вини відповідача у затримці видачі трудової книжки позивачу.
Тож в задоволенні позову в частині вимог стягнення середнього заробітку у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки (за час вимушеного прогулу) слід відмовити.
Щодо вимоги стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку:
Судом встановлено, що вимогу про виплату йому розрахункових сум шляхом безпосереднього звернення позивач відповідачу не пред`являв.
Не була заявлена така вимога і при зверненні позивача з позовом до суду.
Доводи сторони позивача про те, що відповідач мав перерахувати суму заборгованості на його картковий рахунок, суд не приймає до уваги, оскільки за доводами сторони відповідача, підтвердженими відповідною інформацією Відділення ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Краматорську філії АТ «УкрЕксімБанк» в м. Донецьку (а.с.97), ще в 24 грудня 2015 року відповідачем було ініційоване питання про закриття карткового рахунку позивача, відкритого для перерахування заробітної плати.
Проте факт звернення позивача до суду з позовними вимогами стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає належним пред`явленням вимоги про розрахунок в розумінні ст.116 КЗпП України.
Так, провадження в цивільній справі було відкрите судом 17.03.2016 р. та призначено до попереднього судового засідання на 25.03.2016 р.
Про обізнаність відповідача щодо наявності цивільної справи на розгляді суду свідчить клопотання про перенесення розгляду справи, датоване 25.03.2016 р. (а.с.34).
Цей період до часу фактичного розрахунку суд визначає як спірний.
Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку визначена судом в розмірі 16620,12 грн., шляхом множення середньої заробітної плата позивача, визначеної у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, за два останні місяці роботи перед звільненням (а.с.86), розмір якої позивачем визнаний, - на дні затримки розрахунку у визначений судом період без врахування вихідних і святкових з 25.03.2016 р. по 14.06.2016 р.: 307,78 грн. * 54 дні (затримки розрахунку без врахування вихідних і святкових з 25.03.2016 р. по 14.06.2016 р.) = 16620,12 грн.
Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, позов в цій частині частковому задоволенню.
З огляду на вищенаведене позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 212, 214-215, 88 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАТЕКС» про зміну формулювання причин звільнення, дати звільнення та стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАТЕКС» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 16620 (шістнадцять тисяч шістсот двадцять) грн. 12 коп.
В частині вимог зміни формулювання причин звільнення, дати звільнення у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАТЕКС» судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя