АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/383/15-ц Номер провадження 22-ц/786/746/16Головуючий у 1-й інстанції Цвітайло П.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення частини вартості спільного сумісного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь ? частину вартості спільного сумісного майна подружжя, яке складається з трактора МТЗ-82 .

В обґрунтування позовних вимог вказував, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, вони придбали трактор МТЗ-82. Проте, ОСОБА_2 без його відома продала трактор, а коштами від продажу розпорядилася на власний розсуд не в інтересах сім'ї.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 ? частину вартості спільного сумісного майна подружжя, яке складається з трактора МТЗ-82, у розмірі 69 954,53 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у шлюбі з 28 квітня 1990 року (а.с. 5) по 28 січня 2015 року (а.с. 7-8).

Відповідно до довідки Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області № 10 від 25.05.2015 року, трактор МТЗ-82, 1985 року випуску, заводський НОМЕР_2, зареєстрований 12.12.2012 року за ОСОБА_2, видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1. Даний трактор знятий з обліку власником 14.01.2015 року з видачею транзитного номераНОМЕР_4 (а.с.31).

Сторонами по справі не заперечується факт перебування вказаного трактора у їх спільній сумісній власності як подружжя та факт його продажу 14 січня 2015 року, тобто під час їх перебування в зареєстрованому шлюбі.

Виходячи із змісту вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що трактор МТЗ-82, 1985 року випуску був проданий відповідачем проти волі позивача та не в інтересах сім'ї.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено ст. 65 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України).

Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості майна, яке відчужено в період зареєстрованого шлюбу між ними у тому випадку, зокрема якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби.

Вказане узгоджується із роз'ясненнями п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Указані обставини мають бути встановлені судом за результатами належної оцінки тих доказів, які надані сторонами, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення і суд має оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК України).

Звертаючись до суду позивач вказував, що він не був обізнаний про наміри відповідача відчужити спірний автомобіль та не давав згоди на таке відчуження.

Відповідно до ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, яке було відчужено одним із подружжя за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, позивач належним чином не спростував презумпцію, відповідно до якої при вчиненні правочину один із подружжя діє за згодою другого з подружжя (ч. 2 ст. 65 СК України) та в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України) і не надав суду будь-яких доказів того, що таке відчуження здійснено відповідачем саме проти його волі і не в інтересах сім'ї, що є його процесуальними обов'язками відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України.

Натомість, ОСОБА_2, заперечуючи проти позову, вказала, що кошти отримані від продажу спірного трактора МТЗ-82 1985 року випуску, було використано в інтересах сім'ї, а саме на потреби синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Окрім того, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 1079 від 30 листопада 2015 року з визначення ринкової вартості трактора МТЗ-82 1985 року випуску (а.с. 138-142), воно проведено за відсутності предмету дослідження, тобто без пред'явлення транспортного засобу (предмета оцінки) та його огляду, що не може безспірно доводити дійсну вартість трактора і доводити розмір спірної суми з урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 у зв'язку з їх недоведеністю.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції ухвалено помилкове рішення, яке відповідно до ст. 309 ч.1 п. 4 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 267,96 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення частини вартості спільного сумісного майна подружжя - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 267,96 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: ---///--- О.Ю. Кузнєцова

Судді ---///--- С.Ю. Мартєв

---///--- В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова