АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 759/5273/16-ц --ё
№ апеляційного провадження:22-ц/796/12622/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Заєць Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

27 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В. Прокопчук Н.О.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прапорщик», ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення з посади,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Апелянт та його представник в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звільнення з посади директора, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що наказом №1-к від 13 травня 2014 року позивача призначено директором ТОВ «Прапорщик», внесено відповідний запис до ЄДР юридичних, фізичних осіб - підприємців.

11 березня 2016 року ОСОБА_4 надіслав на адресу відповідачів заяву про звільнення з посади директора та повідомлення про проведення загальних зборів товариства з приводу звільнення.

28 березня 2016 року позивач видав наказ про складання повноважень директора. Загальні позачергові загальні збори не відбулися через відсутність кворуму для прийняття рішень, рішення про звільнення прийнято не було.

Зазначив, що відповідачі навмисно ухиляються від прийняття рішень. Трудові права позивача є порушеними, а тому підлягають захисту в судовому порядку, у зв'язку із чим просив суд визнати ОСОБА_4, таким, що звільнений з посади директора з 28 березня 2016 року, виключення з ЄДР юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про позивача як керівника юридичної особи та відомості про нього як про особу, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, стягнення судового збору

З матеріалів справи вбачається, що 13 травня 2014 року протоколом №1 загальними зборами засновників ТОВ «Прапорщик» створено ТОВ «Прапорщик», затверджено статут товариства, призначено директором ОСОБА_4

Товариство створено за участю ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5

Наказом ТОВ «Прапорщик» №1-к від 13 травня 2014 року ОСОБА_4 призначено на посаду директора товариства з 13 травня 2014 року з правом першого підпису в банківських установах та з повноваженнями згідно статуту ТОВ «Прапорщик».

11 березня 2016 року позивач надіслав на адресу відповідачів цінним листом з описом заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням, повідомлення про проведення позачергових зборів учасників ТОВ «Прапорщик» на 11 квітня 2016 року о 11:00 год. за адресою місцезнаходження товариства.

28 березня 2016 року позивачем видано наказ №28/03 про складення повноважень директора ТОВ «Прапорщик» з 28 березня 2016 року.

У зв'язку з відсутністю кворуму для прийняття рішення по питанням порядку денного щодо звільнення директора ОСОБА_4 з 28 березня 2016 року за власним бажанням, обрання нового директора, позачергові загальні збори учасників ТОВ «Прапорщик» від 11 квітня 2016 року визнано такими, що не відбулися.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з'явилися на збори. Наведена обставина підтверджується протоколом №11/04 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Прапорщик» та реєстром учасників.

Відповідно до п. 6.1 статуту, вищим органом товариства є загальні збори, які складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники повідомляються про проведення зборів учасників персонально із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш ніж як за 30 днів до скликання зборів учасників (п. 6.5.1 статуту). До компетенції зборів учасників належить утворення та відкликання виконавчого органу, ревізійної комісії товариства та інших органів товариства (п. 6.6). Одноособовим виконавчим органом товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю є директор (п. 6.10).

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Розглядаючи справи, пов'язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 7 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

За змістом ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України, будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Частиною 1 ст. 38 КЗпП України зазначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява про звільнення загальними зборами ТОВ «Прапорщик» розглянута не була і в установленому порядку трудовий договір не було розірвано, а позивач не був звільнений з посади. Крім того, позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не досліджено питання виходу засновників ТОВ «Прапорщик» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зі складу учасників товариства, оскільки це питання не є предметом даного позову, а порядок виходу учасника зі складу товариства визначений статутом товариства та діючим законодавством України та відноситься до виключної компетенції загальних зборів ТОВ «Прапорщик».

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції, встановивши порушення трудових прав ОСОБА_4, безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Трудові спори, які безпосередньо розглядаються в судах, визначені ст. 232 КЗпП України, однак, такого способу захисту прав та інтересів фізичної особи як звернення до суду з позовом про визнання звільненим з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю на підставі ст. 38 КЗпП України, без вирішення відповідної заяви власником або уповноваженим ним органом законом не передбачено.

Судом встановлено, що питання про звільнення ОСОБА_4 з посади директора ТОВ «Прапорщик» належить до виключної компетенції загальних зборів товариства. Проте, заява про звільнення позивача за власним бажанням загальними зборами ТОВ «Прапорщик» не розглядалася, а вирішення такого питання без розгляду відповідної заяви власником або уповноваженим ним органом не належить до компетенції суду.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та на дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді