Справа № 306/2791/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія судів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів Готри Т.Ю., Кондора Р.Ю.,

секретарі Шукаль О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду від 16 березня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення та дії державного виконавця.

В обґрунтування поданої скарги посилається на те, що старшим державним виконавцем ВДВС Свалявського РУЮ ОСОБА_2 неправомірно винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2015 року ВП №48002738 за виконавчим листом №306/1360/13-ц від 23.01.2014 року Свалявського районного суду про стягнення з скаржника на користь ВАТ "Банк Демарк" 228 665,00 грн. сплаченої шкоди, 1 700,00 грн. судового збору та 13,72 грн. витрат на ІТЗ. Зазначив, що ухвалою Свалявського районного суду від 06.11.2015 року, постанову ДВС від 02.07.2015 року про відкриття згаданого виконавчого провадження, скасовано. Вважає, що державним виконавцем порушено вимоги ст. 51 ЗУ "Про виконавче провадження", відповідно до якої виконавче провадження слід відновити. Крім того, вказує на те, що виконавче провадження відкрито за заявою особи, яка на думку скаржника не є правонаступником банку. Просить суд, постанову ДВС про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2015 року скасувати, дії старшого державного виконавця щодо відкриття оскаржуваної постанови визнати неправомірними, зобовязати старшого державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження та винести окрему ухвалу про вчинення старшим державним виконавцем Раточкою О.Ю. кримінального правопорушення за ст. 367 КК України.

Ухвалою Свалявського районного суду від 16.03.2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через порушення норм матеріального та процесуального права просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу.

Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомленні своєчасно та належним чином. Однак, їх неявка, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Положеннями ст. 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 19.11.2015 року старшим державним виконавцем Свалявського ВДВС ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №306/1360/13-ц від 23.01.2014 року Свалявського районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Банк Демарк" 228 665,00 грн. сплаченої шкоди, 1 700,00 грн. судового збору та 13,72 грн. витрат на ІТЗ за поданою заявою від 01.07.2015 року (а.с. 11-12).

ОСОБА_1 зазначає, що така постанова є неправомірною та винесеною з порушенням норм ЗУ «Про виконавче провадження».

Зокрема зазначає, що так як ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12.11.2015 року, постанову від 02.07.2015 року про відкриття виконавчого провадження, скасовано (а.с. 52-53) то державний виконавець мав відновити виконавче провадження, а не постановляти нову ухвалу, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, вказує, що заяву про примусове виконання рішення суду подано особою, яка не має права на такі дії.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що звинувачення ОСОБА_1 у порушенні державним виконавцем процедури виконавчого провадження є безпідставними. Суд прийшов до висновку, що під час виконавчого провадження старший державний виконавець відділу ДВС Свалявського РУЮ ОСОБА_2, діяв у межах своїх повноважень та обґрунтовано виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Колегія погоджується з такими висновками суду з огляду на такі обставини.

Відповідно до ст. 51 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає відновленню лише у випадках скасування судом чи начальником відділу постанови про закінчення або повернення виконавчого документа стягувану. Стягувачем, відповідно до ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" використано право на повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання, а тому виконавче провадження ВП №48002738 не підлягало відновленню.

Судом першої інстанції також правильно встановлено, що відповідно до норм ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк «Демарк» діє від імені та в інтересах банку, оскільки згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ПАТ «Банк «Демарк» перебуває в стані припинення (а.с. 76).

За наведених обставин, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що суд обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги, так як оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною та підстави для її скасування і визнання дій державного виконавця неправомірними, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому апеляційну скаргу відхиляє, а оскаржувану ухвалу залишає без змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, 315, 317,319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Свалявського районного суду від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Суддя: