Ухвала іменем україни
19 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління житлово-комунального господарства виконкому Бердичівської міської ради, третя особа: комунальне підприємство «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права на приватизацію квартири, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності на квартиру, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, вимоги якого збільшила в ході розгляду справи, просила визнати за позивачем право на приватизацію квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 19 січня 1999 року, видане відділом житлово-комунального господарства Бердичівського міськвиконкому, про визнання права приватної спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнати право приватної спільної сумісної власності на вказану квартиру за нею та її батьками - відповідачами по справі в рівних частках.

Позов мотивовано тим, що 14 квітня 2013 року під час розгляду справи у суді про розподіл спільного майна подружжя, а саме між її батьками - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, позивач дізналась про те, що двокімнатна квартира АДРЕСА_1, в якій вона проживала як малолітня дитина разом з батьками з моменту отримання ними спірного житла, і проживає по теперішній час, 19 січня 1999 року була приватизована її батьками. Вважає, що під час приватизації ними спірної квартири, були порушені її законні права та інтереси, як малолітньої дитини на той час, та своїми діями відповідачі неправомірно позбавили її права на приватизацію частини спірної квартири.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 19 січня 2016 року, позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 19 січня 1999 року, видане відділом житлово-комунального господарства Бердичівського міськвиконкому, про визнання права приватної спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Позовні вимоги про визнання права приватної спільної сумісної власності на вказану квартиру за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в рівних частках залишено без задоволення за безпідставністю.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши подані заявником матеріали вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що не включення відповідачами їх малолітньої дитини - ОСОБА_2 до приватизаційних документів при приватизації спірної квартири АДРЕСА_1 суперечило нормам законодавства та інтересам дитини яка постійно проживала як член сім'ї у спірній квартирі, тому дійшли правильного висновку наявність правових підстав для задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачем права на приватизацію, та визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог щодо визнання права приватної спільної сумісної власності на вказану квартиру за сторонами по справі, в рівних частках, суди попередніх інстанцій, виходили з того, що право власності на квартири державного житлового фонду може бути набуте лише у порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи місцевим та апеляційним судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління житлово-комунального господарства виконкому Бердичівської міської ради, третя особа: комунальне підприємство «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права на приватизацію квартири, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності на квартиру.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова