АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/8451/14-ц
Провадження № 22-ц/792/497/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.

з участю : позивача-відповідача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, позивача-відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/845/14ц за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Дунаєвецької районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_4, виконавчий комітет Кам'янець-Подільської міської ради як орган опіки та піклування, Дунаєвецька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, Кам'янець-Подільська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування про відібрання дитини та визначення місця проживання неповнолітнього.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 в якому зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року її дочка ОСОБА_5 народила сина ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_5 померла. З самого народження дитини відповідач не визнавав хлопчика своїм сином, не піклувався про нього, матеріально не утримував та нехтував своїми батьківськими обов'язками. Після смерті матері її син проживає разом з бабусею, яка була призначена його опікуном. Хлопчик з 2-х років відвідував Чечельницький державний навчальний заклад, а на даний час є учнем Чечельницької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів. 20 листопада 2013 року Дунаєвецьким районним судом визнано батьківство ОСОБА_3, щодо ОСОБА_6 Перша їх зустріч відбулася в садочку у віці 2-х років, наступна приблизно через три роки. Після чого ОСОБА_3 почав відвідувати дитину 1 раз на місяць. ОСОБА_6 не бажає зустрічатися з батьком, боїться його та плаче. Після таких зустрічей в онука посилюються прояви нічного енурезу, заїкання, дитина роздратована, погано спить та скаржиться на головні болі. Тому позивач просила визначити місце проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Чечельник, Дунаєвецького району, Хмельницької області разом із бабусею ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

12 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до _____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Шевцова Л.М. Провадження № 22-ц/792/497/16

Доповідач: Костенко А. М. Категорія: 48

ОСОБА_1 в якому вказував, що з 8 листопада 2006 року перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 У дружини є дочка від першого шлюбу ОСОБА_10, яка проживала разом з ними і він замінив їй батька. В травні 2008 року в них народився син ОСОБА_6. Він забрав дружину з сином із пологового будинку і вони проживали в с.Чечельник разом з батьками дружини. В свідоцтві про народження дитини в графі батько записано ОСОБА_11, так як вони проживали без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_10 року дружина загинула. Розпорядженням Дунаєвецької райдержадміністрації №607/2009-р від 2 липня 2009 року малолітньому ОСОБА_6, надано статус дитини-сироти, а розпорядженням №623/2009-р від 8 липня 2009 року опікуном малолітнього призначено бабусю - ОСОБА_1 Розпорядження були прийняті в період, коли ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні із переломом хребта в результаті чого він не міг нічого вдіяти. Після одужання дізнався, що ОСОБА_1 приховала, що у дитини є батько. Бабуся відмовляється віддати батькові на виховання дитину і взагалі забороняє зустрічатись з сином. Рішенням Дунаєвецького районного суду від 20 листопада 2013 року його визнано батьком малолітнього ОСОБА_6. На підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації хлопчика визнано таким, що втратив статус дитини-сироти та припинено над ним опіку ОСОБА_1 Вважає, що син має проживати з батьком, так як він має можливість краще забезпечити дитину і дати йому належне виховання ніж бабуся. Тому просив відібрати неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, від бабусі ОСОБА_1 та передати дитину рідному батькові ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_6 разом з батьком ОСОБА_3 за місцем його фактичного проживання в АДРЕСА_2. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2014 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

Справа слухалась судами неодноразово.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 28 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з бабусею ОСОБА_1 за місцем її проживання АДРЕСА_1. В позові ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 23 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено частково. Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2015 року скасовано. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_3 за місцем його фактичного проживання за умови встановлення емоційно позитивних взаємовідносин та стійкого психологічного контакту між батьком та сином за допомоги та участі органу опіки та піклування Дунаєвецької районної державної адміністрації. В позові ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 25 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 365 грн. 40 коп. судового збору на користь ОСОБА_3

ОСОБА_1 та ОСОБА_3, не погодившись з рішенням Апеляційного суду Хмельницької області, оскаржили вказане рішення до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року касаційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 23 липня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляду до Апеляційного суду Хмельницької області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог первісного позивача ОСОБА_1, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволити в повному обсязі. Посилався на те, що виключно батько наділений правом на утримання, виховання та визначення місця проживання свого малолітнього сина. Вважав, що оскільки розпорядженням №703/2013-р від 17 грудня 2013 року було скасовано розпорядження Дунаєвецької РДА №623/2009-р від 8 липня 2009 року про призначення опікуном малолітнього сина ОСОБА_6 - бабусю ОСОБА_1, то вона втратила право на утримання, виховання та визначення місця проживання свого онука і є неналежним позивачем. Вказував, що судом не здобуто доказів недбалого ставлення та жорстокої поведінки чи експлуатації ОСОБА_3, щодо свого малолітнього сина. Зазначає, що в силу ст.163 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Стверджував, що судом також не здобуто доказів того, що добробут ОСОБА_6, його право на достатній життєвий рівень, харчування, одяг, житло, освіту та нормальний фізичний і психічний розвиток були чи будуть порушені його батьком. На думку апелянта, бабуся - ОСОБА_1 насильно утримує у себе неповнолітнього ОСОБА_6, хоча не має на це жодних правових підстав.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що з 2006 року ОСОБА_3 перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5, яка мала дочку від першого шлюбу з ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6.

Реєстрація народження дитини була проведена у порядку ст. 135 СК України, згідно з якою при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою, тому син був записаний як ОСОБА_7, батьком вказано ? ОСОБА_11

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з сином певний час після пологів проживали у будинку батьків ОСОБА_5 в с. Чечельник Дунаєвецького району Хмельницької області. Потім переїхали проживати у с. Камянка Камянець-Подільського району Хмельницької області. Дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_10 - залишилася проживати з ОСОБА_1 - матір'ю ОСОБА_5 в с. Чечельник.

ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_5 померла.

Постановою оперуповноваженого СКР Кам'янець-Подільського МВ УМВС України у Хмельницькій області старшого лейтенанта міліції Козориз Б.В. від 8 листопада 2009 року відмовлено у порушенні кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 115 КК України, за фактом смерті ОСОБА_5 за відсутністю складу злочину. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_5 вчинила самогубство, викинувшись з вікна квартири, де проживала.

ОСОБА_3 з 14 червня по 26 липня 2009 року перебував на стаціонарному лікуванні травматологічного відділення Кам'янець-Подільської районної лікарні з діагнозом «переломовивих хребта», що стверджується копією довідки Камянець-Подільської районної лікарні від 26 лютого 2013 року.

Розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 2 липня 2009 року № 607/2009-р ОСОБА_6 надано статус дитини-сироти.

Розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 8 липня 2009 року № 623/2009-р ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_13

Відповідно до характеристики, складеної секретарем Чечельницької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області 27 серпня 2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживає та зареєстрована у с. Чечельник . Не працює, здійснює догляд за малолітніми дітьми ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_8. Громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, є приємною та вихованою людиною. За місцем проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони. Має гарні відгуки і користується повагою в односельчан і сусідів.

Згідно довідки Чечельницької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 20 березня 2015 року № 126 ОСОБА_1 веде домашнє господарство, за нею у приватній власності рахується наступна худоба та птиця: свині - 1 гол.; кози - 2 гол.; птиця - 60 шт.; нутрія - 10 шт.

Указом Президента України від 26 січня 2011 року № 120/2011 ОСОБА_1 присвоєно почесне знання «Мати-героїня», що вбачається з копії посвідчення НОМЕР_2, серії НОМЕР_1.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2013 року ОСОБА_3 визнано батьком малолітнього ОСОБА_6 Виключено запис про ОСОБА_11, як батька, з актового запису про народження ОСОБА_6

Розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 10 грудня 2013 року № 679/2013-р визнано ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив статус дитини-сироти.

Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 21 лютого 2014 року ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1, змінено його прізвище на ОСОБА_6, у графі батько вказано ? «ОСОБА_3.»

Згідно з характеристикою за підписом завідувача Чечельницького державного навчального закладу та сільського голови ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує Чечельницький державний навчальний заклад. Дитину в дошкільний заклад приводила і забирала баба ОСОБА_1 Дитина росте і розвивається в здоровому, гармонійному, сприятливому, культурному середовищі. Родина дружня, відповідальна, морально вихована.

Згідно з висновком за результатами проведеної бесіди від 6 серпня 2014 року, складеним завідувачем психолого-медико-педагогічної консультації, створеної при Управлінні освіти, молоді та спорту Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, перша зустріч ОСОБА_6 з батьком відбулася у дворічному віці. Наступна - приблизно через три роки. З грудня 2013 року батько почав відвідувати хлопчика 1 раз на місяць. На зустрічах хлопчик не виявляв емоційного інтересу до батька. Коли дитину запитували: «Хто до тебе приходив?», він відповідав: «Той дядько» або «Чужий дядько». У квітні 2014 року під час прогулянки батько сказав, що хоче його забрати до себе. Хлопчик злякався і одразу пішов до вихователя. У серпні 2014 року батько силою хотів забрати хлопчика, та йому завадили. У хлопчика відверто негативне ставлення до батька. Він не грається іграшками, які приносить батько. У розмові говорить: «Він мені не батько».

Відповідно до висновку про психоемоційний стан дитини, складеного практичним психологом Маківського НВК Звєрєвою Р.А. за результатами спілкування 6 серпня 2014 року, після зустрічей з батьком у хлопчика посилюються прояви нічного енурезу, він стає роздратованішим, боязливим, плаксивим. Дитині потрібен спокій, вона буде здоровою, веселою, щасливою тільки тоді, коли буде себе відчувати захищеною, любимою і потрібною. А ці всі умови забезпечать рідні люди (баба, дід, сестра), у родині яких завжди панує доброта, взаємоповага та любов.

Згідно з висновком за результатами проведеної бесіди з ОСОБА_3 і ОСОБА_6, складеним 8 серпня 2014 року завідувачем психолого-медико-педагогічної консультації Муц О.П., зустріч батька з ОСОБА_6 відбувалася у присутності сестри ОСОБА_10 у сільській раді. На початку зустрічі діти плакали і трималися один за одного. Хлопчик уникав контакту з батьком. На батька не дивився. Під час зустрічі хлопчик міцно стискав кулаки і притискався до сестрички. За результатами проведеної бесіди можна зробити висновок, що дитина потребує часу на встановлення контакту з батьком і довірливих відносин.

Відповідно до висновку про психоемоційний стан неповнолітніх ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного методистом Комунального підприємства Дунаєвецької районної ради «Районний методичний кабінет» ОСОБА_16 від 18 серпня 2014 року підтверджено негативне відношення дітей до особи ОСОБА_3, спогади про якого та обговорення зустрічей з яким викликає у неповнолітніх негативні емоційні переживання, тривогу та постійне нервове напруження.

З вересня 2014 року ОСОБА_6 відвідував Чечельницьку загальноосвітню школу І-ІІ ступеню як вільний слухач, оскільки батько не дав згоди на навчання сина в школі, що підтверджено довідкою від 3 грудня 2014 року № 195.

22 березня 2013 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, яка має дочку ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Сім'я проживає у трикімнатній квартирі АДРЕСА_2. З акта обстеження умов проживання від 11 грудня 2013 року вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані та проживають: власник квартири ОСОБА_18, дружина власника ОСОБА_19, син власника - ОСОБА_20 (зареєстрований, не проживає), дочка власника - ОСОБА_4, онука власника - ОСОБА_17 У зазначеній квартирі ОСОБА_3 проживає без реєстрації.

Згідно з актом обстеження умов проживання від 28 січня 2015 року у квартирі АДРЕСА_2 відсутня окрема кімната, яку можна було б виділити ОСОБА_6

Відповідно до довідки про доходи від 4 грудня 2014 року ОСОБА_3 працює на посаді охоронця та отримує заробітну плату у розмірі 1260 грн.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта Обласної психіатричної лікарні № 1 від 2 квітня 2015 року № 252, враховуючи індивідуально-психологічні особливості баби ОСОБА_1, сприятливий мікроклімат проживання хлопчика у сім'ї, особливості виховної поведінки позитивно впливають на емоційний стан, психічний розвиток та почуття благополуччя малолітнього ОСОБА_6 Трагічна смерть його матері, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_10 року, для малолітнього ОСОБА_6 є ранньою психологічною травмою, що на теперішній час компенсовано доброзичливою, сприятливою психологічною атмосферою в родині баби ОСОБА_1 Непроживання з батьком ОСОБА_6 не впливає на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя малолітнього ОСОБА_6 Враховуючи дані експериментально-психологічного дослідження, матеріали провадження та внутрісімейні стосунки між малолітнім ОСОБА_21, бабою, сестрою, передача ОСОБА_6 батькові ОСОБА_3 та розлука з сестрою можуть негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, тому що при психічному дослідженні внутрісімейних стосунків виявлено емоційну близькість та емоційний комфорт в сім'ї, в якій проживає хлопчик, взаємопідтримку, любов, затишок, захищеність та сприятливий мікроклімат проживання у звичайному комфортному для хлопчика середовищі. Оцінка сімейної ситуації дитиною не є залежною з боку баби ОСОБА_1 Враховуючи те, що малолітній ОСОБА_6 постійно проживав з бабою, дідом та сестрою у звичному для нього комфортному середовищі, зміна цього середовища та інші умови проживання і виховання батьком можуть вплинути на психічний стан та розвиток малолітнього ОСОБА_6 За даними проективних тестів у взаємовідносинах між малолітнім ОСОБА_6 та батьком ОСОБА_3 відмічається відсутність емоційного спілкування, відсутність довіри. За даними психологічного обстеження у малолітнього ОСОБА_6 не виявлено прихильності до ОСОБА_3 Малолітній ОСОБА_6 не проявляє прихильності до ОСОБА_4 та її дочки, не виявлено довірливих взаємовідносин між ними. Між малолітнім ОСОБА_6., бабою та сестрою встановлені довірливі, теплі, емоційно позитивні взаємовідносини. Для малолітнього ОСОБА_6 зміна звичайних для нього умов життя та кола оточуючих близьких людей може стати психотравмуючим фактором. Враховуючи те, що між малолітнім ОСОБА_6 та батьком і його дружиною відсутній емоційний контакт, немає стійкого психологічного контакту та близькості, а також не було тривалої взаємодії між ними, взаємовідносини можуть привести до протиріч між ними, тому що психологічна сумісність це характеристика тривалої взаємодії між двома і більше індивідами, при цьому відмічається взаєморозуміння, близькість, схожість потреб та інтересів, прихильність, спільність цілей і цілісних орієнтирів. Під час проведення судово-психіатричної експертизи у малолітнього ОСОБА_6 жодних розладів психічної діяльності виявлено не було .

З висновку органу опіки та піклування Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 9 квітня 2015 року № 10 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 вбачається, що після проведення перевірки комісією з питань захисту прав дитини встановлено наступне: діючи в інтересах дитини та враховуючи прив'язаність та бажання ОСОБА_6 проживати із своєю сестрою ОСОБА_10 у родині баби ОСОБА_1 орган опіки та піклування вважає за доцільне місцем проживання хлопчика вважати сім'ю баби ОСОБА_1

Висновком органу опіки та піклування Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 9 квітня 2015 року № 11 визнано за недоцільне відібрання малолітнього ОСОБА_6 від баби ОСОБА_1

Висновком органу опіки та піклування Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 7 квітня 2015 року № 805/01-31 визнано доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, із бабою ОСОБА_1

Висновком органу опіки та піклування Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 07 квітня 2015 року № 806/01-31 визнано недоцільним відібрання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, від баби ОСОБА_1

Висновком органу опіки та піклування Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 2 квітня 2015 року № 371 про відібрання малолітнього ОСОБА_6 та визначення його місця проживання, вбачається, що зміна місця проживання малолітнього ОСОБА_6 та розлучення з рідною сестрою суперечать його найвищим інтересам.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 163 Сімейного кодексу України суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Згідно ст. 161, 258 вказаного Кодексу якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Конвенція про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року, яка набула чинності для України з 1 вересня 2006 року, передбачає врахування того, чи прижилася дитина у своєму новому середовищі.

Про наявність того, що дитина прижилася у своєму новому середовищі, можуть свідчити наступні факти: що відвідує дошкільний навчальний заклад - садок, відвідує різноманітні гуртки, за дитиною здійснюється медичний догляд, у дитини є свої друзі, захоплення, дитина має сталі сімейні зв'язки, зміна мови спілкування та інші факти, які свідчать, що дитина вважає своє місце проживання постійним, комфортним і місцем проживання своєї родини тощо.

Зазначені факти необхідно оцінювати в сукупності з дотриманням інтересів дитини як на цей час, так і в майбутньому, балансу інтересів та прав батьків, думки дитини, якщо вона досягла такого віку й рівня зрілості тощо.

Крім того, СК України звертає увагу на недопущення роз'єднання братів і сестер.

Відповідно до п. п. 4?6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За таких обставин справи, з врахуванням норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, чинного законодавства колегія суддів вважає, що відібрання малолітнього ОСОБА_6 від його баби ОСОБА_1, яка його виховувала з однорічного віку, в доброзичливій, сприятливій психологічній атмосфері, з врахуванням емоційної близькості та емоційного комфорту в своїй сім'ї, в якій проживає хлопчик, взаємопідтримку, любов, затишок, захищеність та сприятливий мікроклімат проживання у звичайному комфортному для хлопчика середовищі, роз'єднання з рідною сестрою, визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_24 з батьком ОСОБА_3 за місцем фактичного проживання у квартирі АДРЕСА_2, в якій останній навіть не зареєстрований та в якій проживають чужі малолітньому ОСОБА_6 особи, при відсутності між ОСОБА_6 та батьком і його дружиною емоційного контакту, стійкого психологічного контакту та близькості, негативно вплине на психоемоційний стан дитини, на його психічний стан та розвиток, стане психотравмуючим фактором для дитини, призведе до порушення інтересів дитини, не буде забезпечено дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, може призвести до непоправимих наслідків для психічного здоров'я дитини.

Таким чином приймаючи до уваги вищевикладене, обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про визначення місця проживання дитини з його бабою ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим і відповідає нормам чинного законодавства та міжнародним конвенціям по захисту прав дитини.

Доводи апеляційної скарги, що позивач ОСОБА_1, є неналежним позивачем і позбавлена права на звернення до суду із позовом про встановлення місця проживання дитини, оскільки розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації № 703/2013 від 17 грудня 2013 року «Про припинення опіки над малолітнім ОСОБА_1 (ОСОБА_6)» скасовано розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації № 623/2009 від 8 липня 2009 року про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_6 слід відхилити.

ОСОБА_1 на законних підставах у відповідності до норм чинного законодавства та розпорядження органу опіки і піклування стала опікуном малолітнього ОСОБА_6 Малолітній ОСОБА_6 з 2009 року по даний час продовжує проживати та знаходиться під опікою ОСОБА_1 В силу свого малолітнього віку ОСОБА_6 не може проживати самостійно та у відповідності до вимог ст. 243 Сімейного кодексу України повинен знаходитись під опікою. На даний час дитина від ОСОБА_1 не передана батькові, спір з цього вирішується в даній цивільній справі.

Позивач ОСОБА_1 в своїй позовній заяві посилається на норми ч. 3 ст. 163 Сімейного кодексу України, виходячи з того, що відібрання в неї малолітньої дитини суперечить інтересам дитини і з врахуванням цих обставин звернулась до суду.

Крім того суд за таких обставин не зважає на розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації № 703/2013 від 17 грудня 2013 року «Про припинення опіки над малолітнім ОСОБА_6 (ОСОБА_6)».

Нормами ст. 76 Цивільного кодексу України визначено, що опіка припиняється у разі передачі малолітньої особи батькам (усиновлювачам), у разі досягнення підопічним чотирнадцяти років, у разі поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, а відповідно до п. 50 Постанов Кабінету міністрів України від 24 вересня 2008 року, № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини" передбачено, що опіка, піклування припиняється у разі: передачі дитини батькам (усиновлювачам); реєстрації шлюбу; надання дитині повної цивільної дієздатності; смерті опікуна, піклувальника або підопічного.

Тобто вказаними нормами визначено виключний перелік підстав припинення опіки, а з матеріалів справи не вбачається чи були такі підстави для винесення розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації № 703/2013 від 17 грудня 2013 року «Про припинення опіки над малолітнім ОСОБА_6 (ОСОБА_6)».

Слід також відхилити твердження апелянта, що судом не здобуто жодних доказів, що відібрання дитини та передачі її батькові суперечать інтересам дитини.

Ці твердження апелянта спростовуються неодноразовими висновками практичних психологів, неодноразовими висновками органу опіки і піклування, ґрунтовним та об'ємним висновком комісійної, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, проведеної фахівцями експертами психіатрами та психологами судово-психіатричного відділення Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 та іншими матеріалами справи, а також обставинами справи, а саме роз'єднанням малолітнього з його старшою сестрою безпосередньо суперечить інтересам малолітнього.

Така ж правова позиція щодо порушення інтересів малолітнього зазначена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року при скасуванні рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 23 липня 2015 року, а відповідно до ч. 4 ст. 338 висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Щодо посилань апелянта на перешкоди з боку ОСОБА_1 в спілкуванні та вихованні дитини батьком, то чинним законодавством передбачено механізм усунення перешкод у вихованні дитини її батьком.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М.Костенко