Справа № 367/5608/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

з участю секретарів Проценко Є.О., Григорян Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 березня 2013 року у справі № 367/418/13-ц їй на праві приватної власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1, 3/4 частини цієї квартири належить відповідачу. 23 жовтня 2013 року нею було направлено на адресу відповідача листа з проханням надати доступ до квартири, однак жодної відповіді отримано не було. З моменту винесення судового рішення про розподіл спільного майна подружжя, вона у даній квартирі не проживає, своєю власністю не користується, оскільки відповідач не надає можливості проживати та користуватися належним їй майном, ним було змінено замки на вхідні двері, а тому потрапити до квартири у неї немає жодної змоги. Добровільно надати можливість користуватись належним їй майном відповідач не має бажання, повністю ігнорує її прохання та звернення, протягом тривалого часу нею неодноразово піднімалось питання щодо вирішення порядку користування спільним майном, однак відповідач на сьогоднішній день змінив усі відомі їй номери телефонів та повністю ігнорує проведення з нею будь-яких розмов з цього приводу.

Позивачка вказує, що нею було прийнято рішення щодо продажу належної їй на праві приватної власності 1/4 частини квартири АДРЕСА_1; у червні 2015 року нею було направлено на адресу відповідача пропозицію про намір продажу частки в квартирі, у якій було зазначено ціну та умови її продажу. 17 червня 2015 року нею отримано відповідь на її пропозицію про намір продажу частки в квартирі, у якій відповідач повідомляє свої умови викупу ним вказаної частки, зокрема, значно занижує її вартість, чим порушує її права, встановлені ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України щодо рівності власників під час здійснення своїх прав щодо власності, ставить її у невигідне становище, адже розуміє, що ринкова привабливість 1/4 частки однокімнатної квартири мізерна.

Позивачка також вказує, що окрім своїх власних інтересів вона діє також в інтересах своєї неповнолітньої дитини, яка теж позбавлена можливості користуватись належним їй майном; відповідач, як батько, сплачує аліменти у розмірі близько 1 400,0 гривень, однак цих коштів не вистачає на задоволення усіх потреб дитини, які полягають у нормальному харчуванні, одязі, лікуванні та оздоровленні, відпочинку та розвитку, всі ці потреби задовольняються лише нею, адже відповідач навіть не має бажання спілкуватись зі своїм сином та з моменту розлучення жодного разу не бачився з ним.

Також вказує, що з урахуванням того, що її 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування квартирою є неможливим, відповідач не заперечує щодо викупу ним належної їй частки, але маніпулює своїм становищем у тому сенсі, що комусь іншому продати вона не має змоги, так як ринкова привабливість 1/4 частки однокімнатної квартири мізерна, та з метою захисту не лише її інтересів, а й інтересів неповнолітньої дитини, яка повністю знаходиться на її забезпеченні, вважає, що її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вказує, що під час розгляду справи № 367/418/13-ц між співвласниками було узгоджену ринкову вартість квартири АДРЕСА_1 у розмірі 360 000,0 гривень, що по курсу долара становила 37 532,84 доларів США. Станом на 31 липня 2015 року згідно офіційних даних на сайті Національного банку України, враховуючи вартість квартири у доларах США 37 532,84 , то її вартість у гривні на сьогоднішній день становить 811 151,29 гривень, а 1/4 частки 202 787,82 гривень. Розуміючи, що продати на ринку 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 практично неможливо та єдиний хто зацікавлений у придбанні її є відповідач, вважає за необхідне зменшити розрахункову вартість до розміру 150 000,0 гривень.

Позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/4 частки квартири АДРЕСА_1; припинити право власності ОСОБА_1 на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1; судові витрати у розмірі 1 500,0 гривень покласти на відповідача.

В подальшому під час розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та посилаючись на зазначені вище обставини просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 у розмірі 112 852,75 гривень; припинити право власності ОСОБА_1 на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1; судові витрати у розмірі 1 500,0 гривень покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення, пояснив, що відповідач погоджується із сумою компенсації, яку позивачка просить стягнути із нього в рахунок вартості 1/4 частини спірної квартири в сумі 112 852,75 гривень та просив розподілити судові витрати відповідно до заяви позивачки про уточнення позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_3, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного .

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_2.

Встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 березня 2013 року у справі № 367/418/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя позов задоволено частково; в порядку розподілу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3, 8-а в м. Буча Київської області, диван Адам 2 вартістю 3 750,0 гривень, шафу-купе вартістю 8 200,0 гривень; в порядку розподілу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_4; в решті позову відмовлено. Дане рішення суду набрало законної сили.

Встановлено, що 23.10.2013 року ОСОБА_1 зверталася до відповідача із листом про надання їй доступу до квартири АДРЕСА_1. Крім того, 05 червня 2015 року ОСОБА_1 зверталася до відповідача ОСОБА_2 із письмовою пропозицією про намір продажу квартири, на яку отримала відповідь від відповідача із його власною пропозицією умов продажу 1/4 частини спірної квартири.

Згідно Звіту про незалежну оцінку майна, виконаного 30 жовтня 2015 року РМ Консалтинг ринкова вартість однокімнатної квартири загальною площею 51,80 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_5, власником якої є ОСОБА_2 станом на 30 жовтня 2015 року, без урахування податку на додану вартість становить 451 411,0 гривень.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_3, матеріалами справи.

У відповідності до ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

У відповідності до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

У відповідності до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 березня 2013 року у справі № 367/418/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя позов задоволено частково; в порядку розподілу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3, 8-а в м. Буча Київської області та визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_4, дане рішення суду набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що квартира АДРЕСА_3, 8-а в м. Буча Київської області є однокімнатною та є неподільною річчю в розумінні ст. 183 ЦК України, відповідач погоджується із сумою компенсації, яку позивачка просить стягнути із нього в рахунок вартості 1/4 частини спірної квартири в сумі 112 852,75 гривень, суд вважає, що виходячи із положень ч.2 ст. 364 ЦК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 у розмірі 112 852,75 гривень, у звязку із чим право власності ОСОБА_1 на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 припиняється. Разом із цим, за ОСОБА_2 визнається право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1.

При цьому, суд вважає, що виходячи із положень ч.1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 128,53 гривень.

Таким чином суд задовольняє заявлені позовні вимоги частково.

На підставі ст. ст. 183, 319, 358, 361, 364 ЦК України, керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218 ЦПК України суд:

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 грошову компенсацію вартості 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 у розмірі 112 852,75 гривень (сто дванадцять тисяч вісімсот пятдесят дві гривні 75 коп.).

Припинити право власності ОСОБА_1 на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати в сумі 1 128,53 гривень (одна тисяча сто двадцять вісім гривен 53 коп.).

В інший частині позов залишити без задоволення.

Повне рішення буде виготовлене протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи 04.04.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4