Справа № 175/4851/15-ц
Провадження № 2/175/1977/15
Рішення

Іменем України

18 лютого 2016 року смт. Ювілейне

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шабанова А.М.,

за участю секретаря Ратушної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просив: визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог, у позовній заяві зазначає, що 24 листопада 2011 року померла його тітка ОСОБА_3. У встановлений шестимісячний строк ним було прийнято спадщину, шляхом подачі до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2, заяви про прийняття спадщини. 05 квітня 2006 року ОСОБА_3, було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 1033, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_2, відповідно до якого все своє майно у тому числі: житловий будинок та земельну ділянку, розташовані в с. Перемога по вул. Некрасова, 8 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вона заповіла ОСОБА_1. На підставі вищезазначеного заповіту, на ім'я позивача приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу 02 грудня 2015 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за №3952 та витяг з Державного реєстру сечових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень серії ЕЕХ 912801. Відповідно до зазначеного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадщина складається з: житлового саманного, обкладеного цеглою будинку літера А-1, загальна площа 57,3 кв.м, житлова площа 16,9 кв.м, та слідуючих господарських будівель і споруд: літня кухня літера Б; сарай літера В; сарай літера Г; сарай літера Д; вбиральня літера Е; споруди №1-4, вимощення І, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Перемога, вул. Некрасова, буд.8, розташованих на земельній ділянці, площею 0,2261 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В той же час, до складу спадкового майна, що перейшло позивачу в порядку спадкування, не було включено земельну ділянку, що знаходиться Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Перемога, вул. Некрасова, буд.8, що належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на землю серії ІV-ДП №130155, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7032 від 10.07.1996 року. Оскільки, спадкодавцем, ОСОБА_3, за життя було загублено державний акт на право приватної власності на землю та не отриманий його дублікат, внаслідок цього постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2, №687/02-31 від 02 грудня 2015 року позивачу, ОСОБА_1, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, тому він звернувся до суду з даною позовною заявою.

Сторони в судове засідання не зявились, відповідно до наданих на адресу суду заяв просили розглянути цивільну справу без їх участі.

Розгляд справи проводиться в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 24 листопада 2011 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 426986, виданого 25 листопада 2011 року (а.с. 7).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка, що знаходиться в с. Перемога Дніпропетровського району Дніпропетровської області, по вул. Некрасова, 8, належав ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 10 липня 1996 року.

05 квітня 2006 року ОСОБА_3, було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 1033, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_2, відповідно до якого все своє майно у тому числі: житловий будинок та земельну ділянку, розташовані в с. Перемога по вул. Некрасова, 8 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вона заповіла ОСОБА_1.

Відповідно до ст.ст. 1223, 1268, 1270 ЦК України, право на спадкування мають всі особи визначені у заповіті; спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, якщо протягом шестимісячного строку подав заяву до нотаріуса про її прийняття.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2, №687/02-31 від 02 грудня 2015 року позивачу, ОСОБА_1, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки, спадкодавцем, ОСОБА_3, за життя було загублено державний акт на право приватної власності на землю та не отриманий його дублікат.

Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач вступив в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за заповітом, право власності спадкодавця ОСОБА_3 не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність державний акт на право приватної власності на землю не позбавляє спадкоємців права на спадщину, а згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги, оскільки судом встановлені всі обставини, які дають позивачу право на визнання його права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1216-1218, 1223, 1233, 1258, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 57-60, 77, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії АМ 850534, виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 09 вересня 2002 року) право власності на земельну ділянку площею 0,2261 га, кадастровий номер: :03:003:0018, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Перемога, вул.Некрасова буд.8, після смерті ОСОБА_3, померлої 24 листопада 2011 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: А.М. Шабанов