Справа №560/1229/16-ц
У Х В А Л А

29 листопада 2016 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Бережницької сільської ради та Управління Держземагенства в Дубровицькому районі Рівненської області про визнання права власності на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом.

Крім того, в той же день, 29 листопада 2016 року, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подана до суду заява про забезпечення позову, в якій вказані особи просять вжити заходи забезпечення та до розгляду справи по суті накласти арешт на всі земельні частки (паї), що належать ОСОБА_4 (помер 04.06.2013 року) та всі земельні частки (паї), що належать ОСОБА_5 (померла 31.05.2016 року).

Крім того, просять вжити заходи забезпечення позову та до розгляду справи по суті заборонити нотаріусу Зарічненської державної нотаріальної контори вчиняти будь-які нотаріальні дії (в тому числі видачі свідоцтва про право на спадщину) стосовно земельних часток (паїв), що належали померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Слід зазначити, що на момент подачі заяви про забезпечення позову провадження у вищевказаній справі не відкрито, що, у свою чергу, унеможливлює розгляд заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову , вважаю, що зазначена заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду і суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Накладення арешту на майно відповідача є одним з видів забезпечення позову, який суд може обрати відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України.

Згідно вказаної норми закону, арешт має бути накладений саме на майно відповідача, яке йому належить та знаходиться у нього або інших осіб

Вид забезпечення позову відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Зазначені вимоги закону узгоджуються із Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", за якою, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Однак, позивачі просять суд накласти арешт на всі земельні частки (паї), що належать померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_5, але позивачами не зазначено на яке саме майно, що належить відповідачам, потрібно накласти арешт, а отже, позивачем не надано суду достатньо відомостей для можливості розгляду питання про забезпечення позову в частині накладення арешту на майно.

Зі змісту п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" вбачається, що згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

До того ж, частина 4 ст.151 ЦПК України передбачає, що до заяви про забезпечення позову додаються як її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, так і документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Однак, вимоги закону в частині подання документу, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову, заявниками виконані не були.

При таких обставинах, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику в порядку ч. 8 ст. 153 ЦПК України..

Враховуючи, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, а розгляд заяв даного виду не передбачає можливості надання терміну для усунення недоліків, тому суд приходить до висновку про необхідність повернення заяви про забезпечення позову особам, які її подали, що не позбавляє їх можливості повторно звернутися до суду із заявою про забезпечення позову після усунення умов, які стали причиною для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову повернути заявникам.

Роз'яснити заявникам, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі,якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_6