Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого-судді БАРТАЩУК Л.П.

при секретарях Ізвольській С.С., Ярошевському А.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача -2 ОСОБА_3, ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті», Приватного акіонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова группа» третя особа - ОСОБА_5 про визнання недійсними окремих вимог кредитного договору та визнання недійсним договору добровільного страхування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів - ТОВ «Порше Мобіліті», ПрАТ «СК «Українська страхова група» про визнання недійсними окремих вимог кредитного договору та визнання недійсним договору добровільного страхування.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

17.02.2012 року між позивачем - ОСОБА_1 та відповідачем-1 ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір № 50002912 разом з додатками, за умовами якого позивач отримав у відповідача-1 кредит у сумі 100 451,76 грн. на придбання транспортного засобу - автомобіля марки «Фольксваген Гольф», зі сплатою за користування кредитом процентної змінної ставки у розмірі 9,90% річних. Кредит було надано на строк 60 місяців.

Кошти, крім того, за кредитним договором були надані для оплати страхових платежів ПрАТ «СК «Українська страхова група» в сумі 36 952,35 гри. згідно укладеного між позивачем та відповідачем-2 договору страхування.

З метою забезпечення належного виконання позивачем умов кредитного договору між відповідачем-1 та третьою особою - ОСОБА_5 було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання відповідати перед відповідачем-1 ТОВ «Порше Мобіліті» як солідарний з позичальником боржник.

Крім цього, 23.02.2012 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 50002912 між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля «Фольксваген Гольф».

ТОВ «Порше Мобіліті» відповідно до кредитного договору надав позивачу кредит у національній валюті України - гривні, але в кредитному договорі сума наданого кредиту прирівнюється до еквіваленту відповідної суми у доларах США. При цьому, ціна автомобіля відповідно до договору ТОВ «Порше мобіліті» з дилером автомобіля вказана також в еквіваленті 24 988,00 доларів США.

Як вбачається з графіку погашення, який є невід'ємною частиною кредитного договору № 50002912 від 17.02.2012 року, сторонами погоджено погашення кредиту, тіла та процентів у гривні із зазначенням еквіваленту платежів в доларах США.

До листопада 2014 року позивач виконував всі зобов'язання щодо щомісячного погашення заборгованості за кредитним договором, після чого внаслідок зростання курсу долара США порівняно до національної валюти України гривні перестав це робити (через фінансову неспроможність).

Водночас, враховуючи вимоги п.п.5.5., 5.6. Загальних умов кредитування від 17.02.2012 року, які також є додатком до кредитного договору, між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір добровільного страхування № 28-0199-12-00160.

У договорі страхування ціна договору, що є істотною умовою договору, визначена неналежним чином, що дає підстави визнання договору недійсним у цілому.

Позивач в обґрунтування своїх доводів посилається на Закон України «Про захист прав споживачів» ст. ст.ст. 203, 215, 533 ЦК України, зазначивши зокрема, наступне.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином.

Права споживача в разі придбання ним продукції у кредит регулюються статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки (пункт 3); встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки (пункт 4).

Згідно договору кредиту, п. 1.3.1 Загальних умов кредитування разова комісія за надання кредиту, щомісячна оплата тіла кредиту, вартості додаткового кредиту та відсотків встановлена в еквіваленті до долару США та розраховується по комерційному курсу долару США КІБ ПАТ «Креді Агріколь» на момент виставлення рахунку, а п. 1.3.1 Загальних умов кредитування передбачає позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на момент укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як корегування суми процентів.

Відповідно до п.1.3.2. Загальних умов кредитування ТОВ «Порше Мобіліті» повинно повідомити Позичальника про свій намір щодо зміни обмінного курсу за 7 (сім) робочих днів до дати відповідного платежу, який має бути сплачений Позичальником. Новий обмінний курс, про який повідомить ТОВ «Порше Мобіліті» в подальшому буде застосовуватися до усіх наступних платежів, які підлягають сплаті Позичальником до того моменту, коли ТОВ «Порше Мобіліті» повідомить про інше у такому ж порядку.

Пунктами 2.3. та 2.3.1. Загальних умов кредитування визначено, що якщо Сторони домовились про змінну процентну ставку, застосовуватимуться наступні правила. Графік погашення кредиту розраховуватиметься на основі змінної процентної ставки у розмірі ставки EURIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters) та в інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжностей пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters) - якщо еквівалент Суми кредиту у Кредитному договорі виражено у Євро, та трьохмісячної ставки LIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс та в інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжностей пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters)) - у всіх інших випадках. Тому якщо трьохмісячна ставка EURIBOR/LIBOR збільшиться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або, відповідно, датою надання Кредиту більше, ніж на 0,25 процентних пунктів, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту (з додаванням абсолютної вартості такого збільшення до абсолютного розміру проценту) на дату виставлення рахунку. При цьому максимальний розмір збільшення процентної ставки визначається кон'юктурою ринку, принципом формування ставки EURIBOR/LIBOR та залежить від коливань вказаних ставок. У цьому випадку ТОВ «Порше Мобіліті» готує новий Графік погашення кредиту та направляє його Позичальнику та Поручителю. Новий розмір платежів вступає в силу на 16-й календарний день з дня надіслання повідомлення та нового Графіку погашення кредиту на адресу Позичальника та Поручителя і не потребують підписання або іншого узгодження з Позичальником і Поручителем. З моменту набрання чинності, умови щодо розміру платежів, визначені у новому Графіку погашення кредиту, застосовуватимуться на заміну відповідних умов, визначених Сторонами при укладенні Кредитного договору.

Позивач зазначив, що відповідач-1 ТОВ «Порше Мобіліті» жодного разу про такі зміни його не повідомив. Водночас, сума до сплати розраховувалась згідно з комерційним курсом долару США по курсу ПАТ «Креді Агріколь», що не відповідає вимогам ст.533 ЦК України та ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» положення кредитного договору, договору страхування, в яких встановлений розрахунок сплати платежів за разову комісію за надання кредиту, оплату основного кредиту, додаткового кредиту (на оформлення і оплату договору страхування автомобіля) та відсотків за цими договорами в грошовому еквіваленті до долару США на момент нарахування згідно з комерційним курсом долара США курсу ПАТ «Креді Агріколь» є недійсними з моменту укладення вказаних договорів, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року по справі № 6-80цс12.

Кредитний договір, за твердженням позивача, не містить графіку щомісячних платежів, визначених у валюті платежу, тобто, у гривні, - у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів для користування кредитом, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожний платіжний період.

У додатку до Кредитного договору - Графіку погашення кредиту визначена лише орієнтовна сукупна вартість кредиту, яка не є правдивою, оскільки наявна значна розбіжність з фактичною вартістю кредиту.

Оскільки, відповідачі при укладанні оспорюваних договорів не надали позивачеві повної та достовірної інформацію про кредит, детально не проінформували про умови договору, зокрема, відповідач-1 не надав достовірної інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, у договорі кредиту неналежним чином визначив реальну ціну договору, договір кредиту і договір страхування взагалі містить дискримінаційні і несправедливі умови відносно позивача як споживача, то у сукупності позивач просить визнати недійсними умови кредитного договору № 50002912 від 17.02.2012 року у частині здійснення розрахунку усіх сум договору із посиланням на еквівалент в доларах США; визнати недійсними положення про курс для обчислення платежів відповідно до курсу ПАТ «Креді Агріколь Банк»; визнати недійсними п.п.1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3, 2.4, 3, 5.5, 5.6 Загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору № 50002912) від 17.02.2012р.; зобов»язати відповідача-1 ТОВ «Порше Мобіліті» зробити перерахунок усіх надмірно отриманих грошових коштів та відшкодувати їх на користь позивача; визнати недійсним договір добровільного страхування наземного транспорту №28-0199-12-00160 від 17.02.2012р., укладений між позивачем і відповідачем-2 ПрАТ «СК «Українська страхова група».

Підтримавши в судовому засіданні позовні вимоги, позивач просив позов задовольнити.

Представники відповідача-1 ТОВ «Порше Мобіліті» просили відмовити у задоволенні позову, позов не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях, просили стягнути з позивача на користь ТОВ «Порше Мобіліті» витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн., зазначивши, зокрема, наступне.

При укладенні кредитного договору позивачеві було надано повну, достовірну інформацію про детальний розпис сукупної вартості кредиту (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту, що підтверджується Графіком погашення кредиту і відповідає вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка не встановлює заборони зазначення грошового виразу сукупної вартості кредиту в еквіваленті іноземної валюти.

Законодавством не заборонено використовувати розрахунок розміру платежів шляхом застосування еквіваленту у іноземній валюті, проте, заборонено здійснювати розрахунки в іноземній валюті

Так, згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

На підтвердження цього представники просили врахувати правову позицію Верховного Суду України від 02.07.2014 р., викладену у справі 6-79цс14 і критично оцінити посилання позивача на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 12.09.2012 р. (справа № 6-80цс12) та від 11.09.2013 р. (справа № 6- 52цс13), оскільки вони стосуються положення договору споживчого кредитування, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, тому не можуть бути застосованими до спірних правовідносин.

Представник відповідача-2 - ПрАТ «СК «Українська страхова група» направив до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, а судовий розгляд спровести у його відсутність з урахуванням направлених заперечень.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності і взамозв»язку, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Згідно частини 6 статті 19 Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Частинами 1, 2, 5 статті 18 Закону визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

З матеріалів справи убачається, що 17.02.2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено Кредитний договір № 50002912 разом з додатками, за умовами якого позивач отримав у відповідача кредит у сумі 100 451,76 грн. на придбання транспортного засобу - автомобіля марки «Фольксваген Гольф», зі сплатою за користування кредитом процентної змінної ставки у розмірі 9,90% річних (а.с. 27).

У вказаному Кредитному договорі зазначена сума кредиту у національній валюті - гривні, а також визначений її еквівалент до іноземної валюти, а саме - до долара США.

Згідно умов Кредитного договору, кредитні кошти у національній валюті - гривні були перераховані відповідачем продавцю транспортного засобу - ТОВ «Автосоюз».

Невід'ємними додатками до Кредитного договору є Графік погашення кредиту, яким розмір щомісячного платежу визначений у еквіваленті до доларів США - 264,85 доларів США щомісячно, та Загальні умови кредитування.

Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування, Компанія зобов'язується надати Позичальнику кредит у сумі, визначеній у Кредитному договорі в українських гривнях. В Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для Сторін.

Пунктом 1.3.1 Загальних умов кредитування визначено, що розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у Кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей.

Відповідно до п. 2.4 Загальних умов кредитування встановлено, що нарахування процентів здійснюється щомісячно 15 поточного числа місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту. Про цьому проценти не нараховуються за період з дати отримання кредиту і до першого календарного дня наступного місяця.

Посилання позивача на істотну зміну становища щодо виконання ним боргових зобов'язань за Кредитним договором внаслідок різкої зміни курсу іноземної валюти по відношенню до національної валюти - гривні, може бути підставою для направлення пропозиції (оферти) про зміну умов договору, підставою для розірвання договору, проте, не є підставою для визнання договору недійсним.

Згідно ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» дано визначення поняттям «валюта України», «іноземна валюта» і «валютні операції», зокрема:

«валюта України» розуміється як власне валюта України, так і платіжні документи та інші цінні папери, виражені у валюті України; «іноземна валюта» розуміється як власне іноземна валюта, так і банківські метали, платіжні документи та інші цінні папери, виражені в іноземній валюті або банківських металах;

«валютні операції» - операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності; операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, визначення еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті, не суперечить чинному законодавству України та не є підставою для визнання недійсним умов кредитного договору № 50002912 від 17.02.2012 року у частині здійснення розрахунку усіх сум договору із посиланням на еквівалент в доларах США; визнання недійсними п.п.1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3, 2.4, 3, 5.5, 5.6 Загальних умов кредитування від 17.02.2012р.; визнання недійсним положення договору про курс для обчислення платежів відповідно до курсу ПАТ «Креді Агріколь Банк» і зобов»язання ТОВ «Порше Мобіліті» зробити перерахунок усіх надмірно отриманих грошових коштів та відшкодування їх на користь позивача.

Аналізуючи доводи позивач про невідповідність кредитного договору Закону України «Про захист прав споживачів», судом встановлено наступне.

Згідно п. д) ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Згідно з ч. 4 ст. 11 зазначеного Закону, у договорі про надання споживчого кредиту, зазначаються:

1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту;

4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством

Наявний у справі Графік погашення кредиту від 17.02.2012р. дає підстави для висновку про те, що сторони погодились з тим, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях, однак, підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування; розмір щомісячного платежу сторонами визначений у еквіваленті до доларів США - 264,85 доларів США; сторонами визначена вартість послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням Кредитного договору та орієнтовна сукупна вартість кредиту з урахуванням відсотковою ставки за кредитом , зокрема, суму платежу визначено як у процентному значенні, так і в грошовому виразі.

Такі домовленості сторін відповідають як вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», так і положенням ст.ст. 524, 533 ЦК України.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України вказує, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Факт досягнення згоди між сторонами стосовно всіх істотних умов кредитного договору, з якими позивач був попередньо ознайомлений, підтверджується підписанням кредитного договору, додатків до кредитного договору - Графіку погашення кредиту та Загальних умов кредитування, належного виконання умов вказаного договору і у подальшому виконавчого напису нотаріуса, що у сукупності свідчить про те, що сторони вільно та свідомо погодилися виконувати усі зазначені в ньому зобов'язання.

Відповідно до вимог п.п.5.5., 5.6. Загальних умов кредитування від 17.02.2012 року між позичальником та ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було укладено договір добровільного страхування № 28-0199-12-00160 (а.с. 39-45).

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, положення, згідно з якими споживач зобов»язаний під час укладання договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача.

Графік погашення кредиту передбачає витрати позивача на страхування автомобіля, однак, обумовлене кредитним договором, а саме - Загальними умовами кредитування зобов'язання позивача щодо страхування вважається виконаним належним чином за умови, що страховиком за відповідними договорами страхування є компанія, обрана позичальником самостійно з переліку страхових компаній, що відповідають вимогам ТОВ «Порше Мобіліті».

Отже, договір є добровільним; страхувальник самостійно визначає вартість транспортного засобу та суму, на яку він бажає застрахувати автомобіль.

Страхова сума, від якої розраховується страхова премія, як і сама страхова премія, передбачені договором страхування, визначені сторонами у гривні; дійсна вартість автомобіля визначена сторонами у грошовій одиниці - доларах США із одночасним зазначенням еквіваленту її у гривні, що також не суперечить, як зазначено вище вимогам ст.ст. 524, 533 ЦК України.

Відтак, правових підстав для визнання недійсним договору страхування суд також не убачає.

З урахуванням наведених обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними кредитного договору і договору страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, судовий збір, сплачений останнім, відшкодуванню з відповідача не підлягає.

Вирішуючи заяву відповідача-1 про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн., судом встановлено наступне.

Як убачається з матеріалів справи, між ТОВ «Порше Мобіліті» та ТОВ «Юридична фірма Вернер і партнери» було укладено договір про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15.10.2010 р., до якого було укладено додаткову угоду № 8 від 09.01.2013 р., за якою змінився виконавець зобов'язання - на ТОВ «Юридична фірма Вернер», а також додаткову угоду № 224 від 10.08.2015 р. із конкретизацією справи.

За вказаним договором ТОВ «Порше Мобіліті» замовило у ТОВ «Юридична фірма Вернер» надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях.

Згідно заявки на надання юридичних послуг №337 від 11.11.2015 року (відповідно до Додаткової угоди №244 від 10.08.2015 року до Договору ) послуги замовлені також відносно справи за позовом ОСОБА_1

Вартість витрат на правову допомогу, відповідно до п. 2.1.1.1 Додаткової угоди складає 10 000,00 грн.

Зазначені витрати відповідач -1 підтверджує рахунком-фактурою № 927 від 20.11.2015 р., актом № 925 до Договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 25.05.2015 р. , платіжним дорученням № 50010215 від 25.12.2015 року.

Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» від 17.10.2014 р. № 10, - підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї Постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідачем-1 суду не надано розрахунків суми зазначених витрат; не надано доказів того, що представники, які брали участь у судових засіданнях - ОСОБА_4, ОСОБА_3 на підставі окремих довіреностей, виданих безпосередньо ТОВ «Порше Мобіліті», є працівниками юридичної фірми, не надано доказів того, що вказані особи є спеціалістами в галузі права, які і відутні докази того, що до основних видів діяльності ТОВ «Юридична фірма Вернер» відноситься надання юридичних, консультаційних послуг тощо.

За таких обставин, підстав для відшкодування відповідачу-1 витрат на правову допомогу за рахунок позивача в сумі 10 000, 00 грн. суд також не убачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 16, 203, 215, 524, 533, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 208-210, 212-215, 218, 222, 223, 294, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті», Приватного акіонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова группа» третя особа - ОСОБА_5 про визнання недійсними окремих вимог кредитного договору та визнання недійсним договору добровільного страхування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а учасниками судового розгляду, які не були присутні під час проголошення рішення у судовому засіданні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: