АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-4673 Головуючий у 1-й інстанції - Великохацька В.В.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 квітня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

СоколовоїВ.В.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Осма" на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Осма", треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ля Фамм", Дочірнє підприємство "Самміт-Книга", про захист авторських прав та стягнення компенсації,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Осма" (далі - ТОВ "Компанія "Осма"), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ля Фамм" (далі - ТОВ "Ля Фамм"), Дочірнє підприємство "Самміт-Книга" (далі - ДП "Самміт-Книга"), про захист авторських прав та стягнення компенсації.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Осма" на користь ОСОБА_3 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав, яке полягає у публічному показі та розповсюдженні 6 творів образотворчого мистецтва в структурі щоденника "ІНФОРМАЦІЯ_1" у розмірі 183 700 грн., а також вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ "Компанія "Осма" через свого представника Баклана О.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.136-140).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника ТОВ "Компанія "Осма", БакланаО.В., який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, представників третіх осіб на стороні відповідача - ТОВ "Ля Фамм", ДП "Самміт-Книга", які також просили суд задовольнити подану апеляційну скаргу, представника позивача, ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

ОСОБА_3 своєю творчою працею у 2008-2010 роках створила твори образотворчого мистецтва, а саме картини: "ІНФОРМАЦІЯ_2" (2008 рік); "ІНФОРМАЦІЯ_3" (2009 рік); "ІНФОРМАЦІЯ_4" (2009 рік); "ІНФОРМАЦІЯ_5" (2009 рік); "ІНФОРМАЦІЯ_6" (2010 рік); "ІНФОРМАЦІЯ_7" (2010 рік) (а.с.8-13,15-26).

25 березня 2015 року в магазині "Буква", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 3-Б, в якому ТОВ "Компанія Осма" здійснює господарську діяльність, було придбано щоденник "ІНФОРМАЦІЯ_1" за ціною 150 грн., що підтверджується копією фіскального чеку від 25 березня 2015 року №24 та відеозаписом факту придбання вказаного товару (а.с.14). У згаданому щоденнику втілено твори образотворчого мистецтва під назвами "ІНФОРМАЦІЯ_6", "ІНФОРМАЦІЯ_3", "ІНФОРМАЦІЯ_4", "ІНФОРМАЦІЯ_2", "ІНФОРМАЦІЯ_7", "ІНФОРМАЦІЯ_5".

На зворотній частині обгортки щоденника відтворено Міжнародний стандартний номер книги (ISBN), який відповідно до Інструкції про порядок надання міжнародного стандартного номера книги (ISBN) в Україні від 27.08.2015 року ідентифікує лише одне неперіодичне видання одного конкретного видавця.

Ураховуючи цю обставину, районний суд погодився із твердженням сторони позивача, що спірний товар не може кваліфікуватися як періодичне видання, та вважав, що на нього не поширюється дія ч.1 ст. 33 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

За встановлених обставин, ураховуючи невизнання відповідачем факту порушення авторського права позивача шляхом реалізації контрафактної продукції, принципи справедливості, добросовісності та розумності, зважаючи на зафіксований випадок реалізації контрафактної продукції через мережу торгівлі відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позову про стягнення з ТОВ "Компанія Осма" компенсації за порушення авторського права у розмірі 183 700 грн. у повному обсязі.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів (а.с.8-13; 15-26) суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні питання належності ОСОБА_3 авторських прав на твори образотворчого мистецтва, а саме картини: "ІНФОРМАЦІЯ_2" (2008 рік); "ІНФОРМАЦІЯ_3" (2009 рік); "ІНФОРМАЦІЯ_4" (2009 рік); "ІНФОРМАЦІЯ_5" (2009 рік); "ІНФОРМАЦІЯ_6" (2010 рік); "ІНФОРМАЦІЯ_7" (2010 рік), доведені.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про видавничу справу» відносини у сфері видавничої справи регулюються, зокрема, Законом № 3792-ХІІ, згідно з яким видавець зобов'язаний дотримуватись норм авторського права (стаття 20 Закону «Про видавничу справу»). Таким чином, здійснюючи видавничу діяльність, видавець, що надав виготовлювачу видавничої продукції оригінал-макет твору для його друку, буде належним відповідачем у разі порушення прав автора твору.

Наявні у розпорядженні суду докази свідчать про те, що ОСОБА_3 протягом кількох років співпрацювала із журналом "Chercher la femme", ілюструвала указаний журнал, вела авторську рубрику, оголошувала у рамках цього журналу конкурс на краще есе.

Під час апеляційного розгляду представник ТОВ "Ля Фамм", засновника журналу "Chercher la femme" у своїх письмових поясненнях підтвердив зміст листа директора ТОВ "ЛЯ ФАММ" на адресу ТОВ "Компанія "Осма" від 6 жовтня 2015 року і пояснив, що авторський щоденник "ІНФОРМАЦІЯ_1" (дата видання 2010 рік) був створений редакцією журналу "Chercher la femme" за активної участі ОСОБА_3 Всі ілюстрації для щоденника позивач відбирала особисто, ретельно підходячи до обкладинки і тем рубрик. Співпраця позивача із редакцією журналу "Chercher la femme" з 2006 по 2013 рік здійснювалась на підставі усного договору, що на думку третьої особи не суперечить ст. 33 Закону України "про авторське право і суміжні права". Після завершення співпраці у кінці 2012 року щоденник не перевидавався. Під час співпраці та після її припинення ОСОБА_3 не висувала редакції претензії про порушення авторських прав ні в усному, ні в письмовому вигляді.

Водночас, районним судом у цій частині встановлено, що оскільки на зворотній частині обгортки щоденника "ІНФОРМАЦІЯ_1" відтворено Міжнародний стандартний номер книги (ISBN), який відповідно до Інструкції про порядок надання міжнародного стандартного номера книги (ISBN) в Україні від 27.08.2015 року ідентифікує лише одне неперіодичне видання одного конкретного видавця, указаний щоденник не може кваліфікуватися як періодичне видання.

Доводів на спростування цієї обставини апеляційна скарга ТОВ "Компанія "Осма" не містить.

Згідно з ч.2 ст. 1107 ЦК України договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми договору щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності такий договір є нікчемним. Законом можуть бути встановлені випадки, в яких договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності може укладатися усно.

За правилом ст.33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" в усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо).

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладено усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним (ч.2 ст. 218 ЦК України).

Відповідно до встановленого ст. 11 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, суд не може встановлювати наявність чи відсутність порушення права без звернення особи, поданого відповідно до вимог процесуального закону.

У рамках даної справи залучена до участі у ній третя особа - ТОВ "Ля Фамм", не заявила вимог щодо дійсності правочину, який визначав співпрацю ОСОБА_3 із ТОВ "Ля Фамм" у створенні останнім складеного твору - щоденника "ІНФОРМАЦІЯ_1".

З урахуванням викладеного апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги позивача у цій частині та погоджується із висновком районного суду про те, що наявність згоди позивача на використання спірних творів у даній справі не доведена.

Апеляційним судом також відхиляються доводи апеляційної скарги ТОВ "Компанія "Осма" про те, що відповідач не може нести відповідальність за розповсюдження щоденників "ІНФОРМАЦІЯ_1", оскільки він не є особою, яка створила щоденник, а тому не знав і не міг знати про наявність порушень авторського права з боку виробника щоденника, оскільки особа, що розповсюджує примірники, в яких відображено об'єкти авторського права та/або суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення законодавства про авторське право і суміжні права і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договором з третіми особами.

У даному конкретному випадку умовами укладеного між ДП "Самміт-Книга" та ТОВ "Компанія "Осма" договору поставки № 03-01/15 від 5 січня 2015 року передбачено, що постачальник (ДП "Самміт-Книга") відшкодовує покупцю (ТОВ "Компанія "Осма") збитки в повній сумі, в тому числі компенсує суми штрафних санкцій, які можуть бути застосовані, зокрема судовими установами до покупця у зв'язку з невідповідністю якісних показників товару, зокрема вимогам Закону України "Про авторське право і суміжні права". У разі поставки контрафактного товару, та/або товару, що порушує права третіх осіб, та/або товару, що не відповідає вимогам Закону України "Про авторське право і суміжні права", що призведе до додаткових витрат покупця , постачальник зобов'язаний компенсувати покупцеві такі витрати та завдані збитки у повному обсязі, в тому числі будь-які грошові стягнення та/або компенсації, та/або відшкодування, що можуть бути стягнені з покупця відповідно до Закону України "Про авторське право і суміжні права", судом або іншим компетентним органом, у строк, що не перевищує 7 календарних, з дати отримання відповідної вимоги від покупця (п. п. 6.5., 6.6. цього Договору; а.с.45).

Таким чином, ураховуючи письмово зафіксовану у договорі домовленість указаних осіб, покладення відповідальності на ТОВ "Компанія "Осма" надає йому право вимоги до ДП "Самміт-Книга".

Водночас, доводи апеляційної скарги ТОВ "Компанія "Осма" щодо невідповідності критеріям справедливості та розумності висновків районного суду про наявність правових підстав для стягнення компенсації за порушення авторського права у розмірі 183 700 грн. заслуговують на увагу та можуть бути прийняті у якості підстав для зменшення розміру компенсації за порушення авторського права з огляду на таке.

Згідно з п.42 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 4 червня 2010 року "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", Відповідно до пункту "г" частини першої статті 52 Закону N 3792-XII ( 3792-12 ) суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК (435-15), зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні.

У даному конкретному випадку на обґрунтування заявленого розміру компенсації позивач надав суду звіт про оцінку суми збитків (упущеної вигоди) внаслідок порушення авторського права, відповідно до якого розмір упущеної вигоди, яка могла бути реально одержана правовласником за звичайних обставин за надання права публічного показу та розповсюдження (продажу) 6 творів образотворчого мистецтва (картин) станом на 30 червня 2015 року становить 183 700 грн. (а.с.69-90).

За правилами ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість. Достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів убачається, що видавцем щоденника "ІНФОРМАЦІЯ_1" є ТОВ "Ля Фамм", постачальником цієї продукції відповідачу є ДП "Самміт-Книга". ТОВ "Компанія ОСМА" отримала від ДП "Самміт-книга" вісім щоденників "ІНФОРМАЦІЯ_1" за ціною 60 грн. на суму 480 грн. (а.с.78), які продавалися відповідачем по 150 грн. за штуку (а.с.14). Отже розмір доходу (не є розміром чистого прибутку) від продажу восьми щоденників склав 720 грн. (1200 - 480).

Враховуючи викладені обставини щодо характеру порушення і об'єктивні критерії, які характеризують наміри та поведінку відповідача, апеляційний суд приходить до висновку про те, що у даному випадку вимога позивачів про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав у розмірі 183 700 грн. (упущена вигода), яка пред'явлена до особи, що не є виробником/виготовлювачем продукції, а отримала щоденник "ІНФОРМАЦІЯ_1" за договором з ДП "Самміт-Книга", є необґрунтованою та не відповідає вимогам розумності і справедливості.

Тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе зменшити розмір компенсації, яка підлягає стягненню з ТОВ "Компанія Осма" на користь ОСОБА_3, до передбаченого законом мінімального розміру, який на час ухвалення цього рішення складає 13 780 грн.

За правилами ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що позивач при пред'явлені позову на суму 183 700 грн. понесла витрати по сплаті судового збору у розмірі 1837, 00 грн. (а.с.1, 117), а відповідач при поданні апеляційної скарги поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2020,70 грн.(а.с.135), апеляційний суд, керуючись положеннями ч.1 ст. 88 ЦПК, при зменшенні розміру компенсації зі 183 700 грн. до 13 780 грн. присуджує відповідачу пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, понесені ТОВ "Компанія "Осма" судові витрати за мінусом тих витрат, які відповідач повинен сплатити пропорційно до задоволеної частини позову з урахуванням мінімальної ставки - 539 грн. 20 коп., що складає 1 329 грн. 92 коп. ( 183700 - 13780 = 169 920 грн.; 169920 х 2020,70 : 183700 = 1869,12 грн.; 1869,12 - 539,20 = 1329,92).

Керуючись ст.303, 307-309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Осма" задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року змінити в частині розміру компенсації за порушення авторських прав.

Зменшити розмір компенсації, яка підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Осма" на користь ОСОБА_3, зі 183 700 грн. до 13 780 грн. (Тринадцять тисяч сімсот вісімдесят грн.).

У зв'язку з чим рішення в частині розподілу судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Осма" 1 329 грн. 92 коп. (одну тисячу триста двадцять дев'ять грн. 92 коп.) на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

В.В. Соколова