Справа № 442/4678/15 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/2695/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Федоришина А.В.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, представників ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що суд не перевірив та не дав належної оцінки його поясненням, показам свідка ОСОБА_7, даним довідки та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, з яких слідує, що автобус був придбаний не в ОСОБА_4, а в ОСОБА_8 На думку апелянта, покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не є допустимими доказами про наявність боргових зобов»язань. Зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що оспорювана розписка не має жодного зв»язку з автобусом, придбаним в ОСОБА_8 Вважає, що рішення Апеляційного суду Львівської області від 18.06.2015 року не має преюдиційного значення для розгляду цієї справи, оскільки не стосується предмета доказування в справі. Зазначає, що відсутня новація боргу з договору купівлі-продажу ? частини автобуса, оскільки договір купівлі-продажу не укладався. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представників ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 про безпідставність доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено такі обставини.

Позивач в позовній заяві просив визнати недійсним договір за розпискою від 12.04.2012 року, складеної від імені ОСОБА_2, оскільки такий не відповідає вимогам ст.ст.604, 1046, 1047, 1053 ЦК України. (а.с.3)

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18.06.2015 року в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості встановлено, що відповідачем не оспорювались обставини - написання розписки, сума боргу і дата повернення боргу. Також колегія суддів дійшла висновку, що написання відповідачем розписки є свідченням того, що відбулася новація зобов"язання (ст. 604 ЦК України, ст. 1053 ЦК України), і за домовленістю сторін первісне зобов"язання по договору купівлі-продажу було замінено новим зобов"язанням між тими ж сторонами, а саме за домовленістю сторін борг, що виник із договору купівлі-продажу був замінений позиковим зобов"язанням. (а.с.7-8) Відмовляючи в задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.

Висновок суду відповідає положенням законодавства та встановленим обставинам.

Так, згідно з ст.604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст.1047 УК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 6 листопада 2009 року судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_10 України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Разом з тим, позивачем не наведено жодної обставини на підтвердження порушення вимог ст.ст.604, 1046, 1047, 1053 ЦК України, а посилання на невідповідність вимогам закону ґрунтується лише на запереченні боргових зобов»язань. (а.с.3)

Посилання в апеляційній скарзі, що суд не перевірив та не дав належної оцінки його поясненням, показам свідка ОСОБА_7, даним довідки та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, з яких слідує, що автобус був придбаний не в ОСОБА_4, а в ОСОБА_8, що покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не є допустимими доказами про наявність боргових зобов»язань, що відсутня новація боргу з договору купівлі-продажу ? частини автобуса, оскільки договір купівлі-продажу не укладався, та, що поза увагою суду залишилось те, що оспорювана розписка не має жодного зв»язку з автобусом, придбаним в ОСОБА_8 є безпідставними, так як стосуються незгоди з висновками, викладеними в рішенні Апеляційного суду Львівської області від 18.06.2015 року про те, що відбулася новація зобов"язання (ст. 604 ЦК України, ст. 1053 ЦК України), і за домовленістю сторін первісне зобов"язання по договору купівлі-продажу було замінено новим зобов"язанням між тими ж сторонами, а саме за домовленістю сторін борг, що виник із договору купівлі-продажу був замінений позиковим зобов"язанням (а.с.7-8), яке набрало законної сили (а.с.24).

Згідно з положеннями ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

А відтак, оскільки рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18.06.2015 року встановлені обставини в справі, в якій брали участь ті самі особи, колегією суддів не приймається до уваги покликання апелянта на те, що ці обставини не мають значення для розгляду справи за позовом ОСОБА_2

Крім того, безпідставним є твердження в апеляційній скарзі на те, що в рішенні не зазначено, що ОСОБА_10 не допитувався, а ОСОБА_9 не зміг пояснити зміст розписки, оскільки в позовній заяві на покази вказаних свідків позивач не посилався і такими показами матеріально-правова вимога не обґрунтовувалась.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_11