справа № 285/507/16-ц провадження у справі № 2/0285/581/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18.02.2016 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О.О., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1

до Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області

Місцевої територіальної громади в особі Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області

третя особа Управління Держгеокадастру у Новоград-Волинському районі Житомирської області

про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 18.02.2016 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) із земель реформованого колективного сількогосподарського підприємства «Зоря» в с. Велика Горбаша Новоград-Волинського району Житомирської області в розмірі 3,43 га.(далі Земля).

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем сплачений судовий збір по заниженій ціні в сумі 816 грн.

Як слідує з доданих до позовної заяви документів, предметом спору є нерухоме майно Земля (пай членів КСП «Зоря»), загальною площею 3,43 умовних кадастрових гектари, яка належить до резервного фонду Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області.

Відповідно до проведеного дослідження, визначення та огляду ринку нерухомості, а також оголошень виставлених на продаж земельних ділянок у Новоград-Волинському районі Житомирської області, ринкова вартість землі по селам становить від 700 грн. за 1 сотку. Відтак, середня вартість Землі повинна становити не менше 240 100 грн., що вочевидь не відповідає визначеній позивачем та вказаній у довідці Управління Держгеокадастру середній вартості Землі, а саме 81 605 грн.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та розяснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням дійсної вартості спірного майна. При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості на момент предявлення позову, і суд не повинен визначати його вартість за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 80, п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

На думку суду, з урахуванням існуючих ринкових цін, дійсна вартість спірного майна є істотно вищою. Очевидність заниження ціни позову не потребує окремого обґрунтування судом цієї обставини з посиланням на докази. Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1 378 грн.

З огляду на наведене суд, у відповідності до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, визначає позивачу розмір судового збору в сумі 2 000 грн. (виходячи з мінімальної ціни позову 200 000 грн.), недоплачена сума судового збору в такому разі становитиме 1 183,95 грн.

На думку суду, визначення позивачу розміру судового збору не буде перешкодою їй в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту предявлення позову до суду.

Сплата судового збору згідно закону здійснюється через банківські установи чи поштові відділення зв'язку за рахунок платника.

Невірне визначення ціни позову, що призвело до недоплати судового збору, є недоліком позовної заяви, а тому до неї повинні застосовуватися вимоги, передбачені ст. 121 ЦПК.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись статтями 80, 119-121, 209 ЦПК України, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області та Місцевої територіальної громади в особі Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай), залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків терміном пять днів з дня отримання копії цієї ухвали та розяснити, що в іншому випадку її позовна заява може бути визнана неподаною і повернута їй.

Розяснити позивачу, що оригінал квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору має бути поданий безпосередньо до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Ухвала щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя О.О.Літвин