Ухвала

іменем україни

23 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 січня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області 22 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Вінницько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області, про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем було пошкоджено цегляну огорожу із захисним козирком, яку було збудовано позивачем у 2007 році. У зв'язку із відмовою відповідача відшкодувати завдані збитки, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області 22 лютого 2016 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 заподіяну майнову шкоду в сумі 4 252 грн 50 коп. Вирішено питання судового збору та судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, дослідивши надані у справі докази у їх сукупності, виходив із того, що відповідач розбив частину цегляної огорожі належної позивачеві, чим завдав шкоди останньому на суму 4 252,50 грн, що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку від 10 травня 2015 року складеного спеціалістом ТОВ «ЕКСПЕРТ-ЦЕНТР+».

Пошкодження паркану ОСОБА_2 підтверджується зверненням з відповідною заявою ОСОБА_4 до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, за результатами якої із відповідачем ОСОБА_2 було проведено бесіду профілактичного характеру про неприпустимість вчинення ним протиправної поведінки в побуті в майбутньому та попереджено про адміністративну відповідальність, передбачену ст. 173 КУпАп (дрібне хуліганство), та кримінальну відповідальність за ст. 194 КК України (умисне пошкодження чужого майна). В зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ст. 194 КК України, розгляд матеріалів припинено.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Вінницько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області, про відшкодування майнової шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ