Провадження № 2-о/638/13/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2016 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Котяш Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дзержинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про встановлення факту народження дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини, яку вона народила 20 вересня 2015 року.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що 20 вересня 2015 року вона народила доньку в Донецькому клінічному територіальному медичному обєднанні, що знаходиться на тимчасово окупованій території в Донецькій області. Через обмеження пересування на вказаній території, вона не мала можливості виїхати до м. Харкова для народження дитини. 25 листопада 2015 року заявник зареєструвала факт народження дитини в м. Донецьк, але цей факт не внесено до Державного реєстру актів цивільного стану і є недійсним на території України. У відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції у м. Харкові щодо реєстрації народження дитини у м. Харкові на підставі документів, виданих на території непідконтрольній Україні, заявнику було відмовлено.

Заявник в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду ОСОБА_1 надала заяву про розгляд заяви у її відсутність, вимоги заяви підтримала.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надав заяву про розгляд заяви у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне.

Судом встановлено, що місце проживання громадянки України ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 66 і, кв. 1А(а.с. 17).

Перебуваючи вагітною, ОСОБА_1 проживала на тимчасово окупованій території в м. Донецьку.

Згідно дублікату медичного свідоцтва про народження (форма № 516/780) від 20.09.2015 року ОСОБА_1 народила дівчинку (а.с. 13).

25.09.2015 року ОСОБА_2 зареєструвала факт народження дитини на тимчасово окупованій території та отримала свідоцтво про народження сина, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 25 листопада 2015 року (а.с. 14).

Прибувши до м. Харкова, заявник звернулась до Дзержинського ВДРАЦС з заявою про реєстрацію народження дитини.

Однак, 30.01.2016 року Дзержинським ВДРАЦС відмовлено у видачі повторного ссвідоцтва про народження дитини, оскільки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутні відомості про державну реєстрацію народження ОСОБА_2, яка народилась 20.09.2015 року у м. Донецьк.

Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно роз'яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Згідно ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі медичного свідоцтва про народження, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 N 545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. за N 1150/13024, для забезпечення реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану заклад охорони здоров'я видає "Медичне свідоцтво про народження", форма N 103/о. Медичне свідоцтво про народження видається будь-кому з батьків або іншим особам, які провадитимуть реєстрацію народження дитини, усіма закладами охорони здоров'я, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я при державній реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану факт народження дитини підтверджується медичною довідкою про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о) або рішенням суду.

Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, свідоцтво про народження дитини, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 25 листопада 2015 року, та дублікат медичного свідоцтва про народження 516/780, виданий Донецьким клінічним територіальним медичним обєднанням 20.09.2015 року, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Листом від 30.01.2016 року Дзержинським ВДРАЦС повідомлено про відсутність актового запису про народження заявником ОСОБА_1 дитини.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви та встановлення факту народження дитини жіночої статі.

Керуючись ст. ст. 10, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 256 ЦПК України, суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Дзержинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі, яка народилась 20 вересня 2015 року в м. Донецьк у громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -