АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/467/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р.
Провадження № 22-ц/789/231/16 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Ходоровський М. В., Фащевська Н. Є.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Збаразького районного суду від 14 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і додаткових витрат у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання в Збаразькому ПТУ № 25, посилаючись на те, що остання у звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, а відповідач, будучи матеріально забезпеченим взмозі таку надавати.

Рішенням Збаразького районного суду від 14 грудня 2015 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі по 200 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років, починаючи з 31.03.2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення, вважаючи його незаконним, необґрунтованим, ухваленим у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи в частині можливості ним надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці та неврахування в звязку з цим відповідних розяснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів. Крім того, звертає увагу, що при ухваленні рішення судом не було враховано обставини, що мають значення для справи, й зокрема те, що ОСОБА_3 проживає у цивільному шлюбі разом із малолітньою дочкою за місцем проживання чоловіка у с.Чагарі Збаразькі Збаразького району та отримує державну допомогу при народженні дитини, у звязку з чим вважає позивача такою, що не наділена правом звернення до суду з даним позовом. Також, з врахуванням того, що пенсія по інвалідності є єдиним видом його доходу, вважає, що призначення судом аліментів у твердій грошовій сумі не відповідає вимогам закону. Крім цього, порушення судом норм процесуального права вбачає у неврахуванні при ухваленні рішення вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, оскільки таким що набрало законної сили рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 11.11.2014 року в справі про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 встановлено обставину відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення, вважаючи його незаконним, ухваленим з грубим порушенням норм процесуального і матеріального права та ухвалити нове, яким призначити аліменти в твердій грошовій сумі на повнолітню дочку ОСОБА_3 в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року (початку навчання) і до досягнення донькою 23 років.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не в повній мірі враховано матеріальний стан відповідача, зокрема, факт придбання ним у 2012 році квартири у м.Хмельницький, у 2015 році автомобіля Ніссан, дорогих меблів, інших речей та наявності у його власності автомобіля Шкода Октавія, а також, - приховування реальних доходів, які він отримує від продажу узбецьких приправ на ринку в м.Хмельницький, у звязку з чим вважає розмір аліментів, визначений судом у сумі 200 грн., таким, що не відповідає обставинам справи. Необгрунтованою з посиланням на ст.185 СК України вважає й відмову суду у стягнення в її користь додаткових витрат, повязаних з лікуванням (придбанням окулярів) та розвитком особливих здібностей повнолітньої доньки. Крім цього, вважає, що аліменти повинні були бути призначеними з часу початку навчання її доньки, тобто з 01.09.2014 року, а не з березня 2015 року, оскільки попередньо вона зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів, однак її позов був залишений без розгляду, а тому при зверненні до суду повторно 31.03.2015 року з даним позовом строк такого звернення вважає пропущеним з поважних причин.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився. В письмовій заяві, надісланій на адресу суду, розгляд справи просив проводити у його відсутності.

З врахуванням вимог ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає, що неявка відповідача не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні подану нею апеляційну скаргу підтримала, апеляційну скаргу відповідача не визнала, додатково пояснивши, що до загальної суми аліментів у звязку з навчанням у розмірі 3000 грн., які вона просила стягнути з відповідача, включено як самі аліменти в сумі 2000 грн., так і додаткові витрати, повязані зі станом здоровя її доньки (придбанням окулярів) в сумі 1000 грн.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги сторін до задоволення не підлягають з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд з врахуванням стану здоров'я й матеріального стану відповідача та його повнолітньої доньки, а також з врахуванням перебування на утриманні відповідача неповнолітньої дитини, виходив з наявності потреби повнолітньої доньки ОСОБА_3, яка знаходиться на утриманні матері, у матеріальній допомозі та можливості надання відповідачем ОСОБА_2 такої допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону та зроблені з врахуванням наявних у справі доказів.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_3 (а.с.3) та сина ОСОБА_4, які на даний час є повнолітніми.

Шлюб між сторонами розірваний і сторони проживають окремо (а.с.4, 13).

Позивач ОСОБА_1 з 14.05.2002 року не працює, є інвалідом третьої групи загального захворювання по зору, інвалідність встановлена до 01.03.2015 року (а.с.4, 6).

Як вбачається з довідки про склад сімї № 373 від 25.03.2015 року, виданої Збаразьким міським комунальним підприємством Збараж, повнолітня донька ОСОБА_3 проживає разом із матір'ю ОСОБА_1 в м.Збараж по вул.Д.Вишнівецького 11/2 (а.с.4)

Згідно інформації, викладеній у довідці № 244 від 10.06.2013 року, виданій виконавчим комітетом Новиківської сільської ради, ОСОБА_3 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул Лісовій, 22 без реєстрації (а.с.43).

Повнолітня донька сторін по справі ОСОБА_3 навчалася на державній формі навчання Збаразького ПТУ з 01.09.2014 року по 25.01.2016 року ( а.с.5).

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом другої групи з/з опорно-рухового апарату з встановленням інвалідності до жовтня 2017 року (а.с.37-38).

В звязку з інвалідністю ОСОБА_2 отримує пенсію, розмір якої починаючи з вересня 2015 року складав 1164 грн. 88 коп.(а.с.41).

Станом на 23.03.2015 року ОСОБА_2, як субєкт підприємницької діяльності не зареєстрований (а.с.42).

Згідно відповіді Хмельницького міського споживчого товариства Кооператор ОСОБА_2 здійснює продаж узбецьких приправ в м'ясному павільйоні ринку як фізична особа і проводить оплату за користування торговим місцем (частиною прилавка) у разі здійснення торгівлі (а.с.7).

З повідомлення ГУ ДФС у Хмельницькій області від 19.01.2015 року, вбачається, що за результатами перевірки на ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.164 КУпАП за порушення порядку провадження господарської діяльності, який направлений на розгляд Хмельницького міськрайсуду (а.с.49).

З 31.12.2012 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.8).

Також, у власності відповідача є автомобіль Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року випуску.

На підставі такого, що набрало законної сили, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10.05.2011 року, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.39-40).

Згідно рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 18.03.2015 року, яке набрало законної сили 07.05.2015 року, з ОСОБА_2 стягнуто на користь повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжував навчання, аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно з 05.01.2015 року до закінчення навчання (а.с.51-52).

У відповідності до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини: 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі передбачено ст.184 СК України.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.п.17, 20 своєї постанови від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, встановивши, що повнолітня донька сторін у справі продовжує навчання у Збаразькому ПТУ № 25, потребує у звязку з цим матеріальної допомоги, оскільки знаходиться на утриманні матері, розмір доходів якої незначний, а відповідач, незважаючи на інвалідність та наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, є матеріально забезпеченим і може таку матеріальну допомогу надавати, суд першої інстанції, на думку колегії суддів прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Також, з врахуванням того, що відповідач, не будучи зареєстрованим субєктом підприємницької діяльності, здійснює торгівельну діяльність на ринку як фізична особа, однак у звязку з відсутністю в матеріалах справи даних про отримання ним стабільного доходу від торгівлі на ринку, суд першої інстанції вірно визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З врахуванням отримання відповідачем доходу в розмірі щомісячної пенсії, підтвердження факту здійснення ним, як фізичної особи, торгівельної діяльності на ринку (а.с.7, 49), наявності у його власності цінного майна - квартири у м.Хмельницький, набутої у грудні 2012 року та автомобіля імпортного виробництва, 2007 року випуску, колегія суддів погоджується й з розміром аліментів в сумі 200 грн. щомісячно, визначеним судом.

При цьому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині неможливості надання матеріальної допомоги спростовуються матеріалами справи, які документально підтверджують перелічені вище факти.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неможливості сплати аліментів на повнолітню доньку в звязку з наявністю аліментних зобовязань за рішеннями суду на неповнолітнього сина та у звязку з необхідністю витрат значних коштів на лікування колегія суддів до уваги не приймає, оскільки розмір аліментів, що стягуються з нього в користь неповнолітнього сина (300 грн. щомісячно) порівняно з матеріальним станом відповідача є незначним, а факт затрати значних коштів на лікування відповідачем документально не підтверджено.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є й доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині не врахування обставин, що мають значення для справи, й зокрема того, що ОСОБА_3 проживає у цивільному шлюбі разом із малолітньою дочкою за місцем проживання чоловіка у с.Чагарі Збаразькі Збаразького району та отримує державну допомогу при народженні дитини, у звязку з чим мати ОСОБА_1 є неналежним позивачем у даній справі, оскільки довідка виконавчого комітету Новиківської сільської ради (а.с.43), на яку посилається відповідач, видана ще у 2013 році , тобто за два роки до предявлення позову. Натомість, вказана у ній інформація спростовується довідкою про склад сімї № 373 від 25.03.2015 року, виданою Збаразьким міським комунальним підприємством Збараж, з якої вбачається, що на час предявлення даного позову повнолітня донька проживає з позивачем (а.с.4),а тому звернення до суду матері позивача з відповідним позовом повністю узгоджується з положеннями ч.3 ст.199 СК України, яка передбачає альтернативу права звернення до суду з таким позовом або того з батьків з ким проживає повнолітня дитина, або самої повнолітньої дитини.

Такими, що не заслуговують на увагу, є доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині порушення судом норм процесуального права, що на його думку, полягає у неврахуванні при ухваленні рішення вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, оскільки відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині ОСОБА_4 є висновком суду при ухваленні рішення від 11.11.2014 року (а.с.68-69), зробленим з врахуванням встановлених обставин, що мали місце станом на 2014 рік, а не безпосередньо обставиною справи, як помилково вважає відповідач, а висновки суду в будь-якій іншій справі в силу вимог ч.3 ст.61 не є обовязковими для врахування при розгляді конкретної справи.

Безпідставними вважає колегія суддів й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині неврахування судом при визначенні розміру аліментів факту придбання відповідачем квартири у м.Хмельницький та автомобіля Шкода октавія, як такі, що спростовуються матеріалами справи. Що стосується факту придбання відповідачем у 2015 році автомобіля Ніссан, дорогих меблів, приховування реальних доходів, які він отримує від продажу узбецьких приправ на ринку в м.Хмельницький, то у звязку з відсутністю в матеріалах справи належних і допустимих доказів, які б підтверджували перелічені факти, суд обгрунтовано не взяв їх до уваги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом норм матеріального права, що полягає у непризначенні аліментів з часу початку навчання, тобто з 01.09.2014 року, колегія суддів вважає необгрунтованими, такими, що суперечать вимогам ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, відповідно до якої аліменти присуджуються від дня предявлення позову (в даному випадку від 31.03.2015 року). Не наведено позивачем у позовній заяві й обставин, передбачених ч.2 ст.191 СК України, відповідно до якої аліменти можуть бути присуджені за минулий час. Сам по собі факт залишення поданого нею аналогічного позову без розгляду не може вважатися підставою для призначення аліментів за минулий час, оскільки не є доказом ухилення відповідача від їх сплати.

Необгрунтованими є й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом норм матеріального права, що полягають у незастосуванні вимог ст.185 СК України, яка передбачає стягнення додаткових витрат, повязаних з розвитком здібностей дитини чи її хворобою, оскільки стаття 185 СК України регулює відносини в частині стягнення додаткових витрат батьків на утримання неповнолітніх дітей, і з врахуванням положень глави 16 СК України та ст.201 СК України стаття 185 СК України не застосовується до відносин між батьками та повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання в звязку з навчанням.

Таким чином, жоден з доводів апеляційних скарг про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права та процесуального права не знайшов свого підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_1 підлягають відхиленню, а рішення Збаразького районного суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.305 ч.2, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313, 314 ч.1 п.1, 315 ч.ч.1, 2; 319 ч.1, 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Збаразького районного суду від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Н.Б. Щавурська

Судді : Н.Є.Фащевська

ОСОБА_6