Справа № 441/200/16-ц
УХВАЛА

іменем України

"01" березня 2016 р. суддя Городоцького районного суду Львівської області Яворська Н.І., вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії Львівське Обласне управління ПАТ «Державний ощадний Банк України», третя особа: Приватний нотаріус ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и л а:

23.02.2016 р. позивачка звернулася в Городоцький районний суд Львівської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки.

Так, ухвалою судді Городоцького районного суду Львівської області від 24.02.2016 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано термін на усунення недоліків.

На виконання даної ухвали 29.02.2016 р. позивачем була подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедент ній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи наведене, при застосуванні у судовій практиці згаданого Закону та норм ЦПК, що стосується сплати судового збору, суди повинні дотримуватись прецендентної практики Європейського суду з прав людини та враховувати таке.

Статею 5 ЗУ «Про судовий збір» встановлені пільги щодо сплати судового збору.

В заяві позивачка покликається на те, що «відповідно до ч.2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, прядок його сплати, повернення та звільнення від його сплати встановлюється законом», водночас покликається на Постанову пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10.

Так, повноваження, порядок скликання і роботи Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ передбачені статтею 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема: за результатами узагальнення судової практики дає роз'яснення рекомендаційного характеру з питань застосування спеціалізованими судами законодавства при вирішенні справ відповідної судової юрисдикції.

Основним та спеціальним законом, який регулює порядок сплати судового збору є Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI., що згідно прецендентної практики Європейського суду з прав людини враховується при застосуванні норм Цивільно-процесуального кодексу України.

Зважаючи на те, що до встановленого строку недоліки позовної заяви усунуті не були, заяву слід визнати неподаною та повернути позивачу.

За наведеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії Львівське Обласне управління ПАТ «Державний ощадний Банк України», третя особа: Приватний нотаріус ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки - визнати неподаною та повернути позивачу.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.І. Яворська

Суддя: ОСОБА_3