Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/2770/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Бартащук Л.П.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі - Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСНАБ» про скасування наказу Головного управління комунальної власності м. Києва та про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежиле приміщення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління комунальної власності м. Києва, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ТОВ «ГОСНАБ» про скасування наказу Головного управління комунальної власності м. Києва та про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежиле приміщення.

Накладено арешт на нежиле приміщення № 83 площею 47, 5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (нежиле приміщення №1 (група приміщень №83) за адресою: АДРЕСА_1 (літ. «А»).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, не відповідає нормам процесуального права та обставинам справи. Зазначає, що судом безпідставно накладено арешт на майно, оскільки дані нежилі приміщення належать їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «НЕПКОН», посвідченого приватним нотаріусом КМНО Каплун Ю.В. та зареєстрованого за № 7100.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 та представник Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління комунальної власності м. Києва, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ТОВ «ГОСНАБ» про скасування наказу Головного управління комунальної власності м. Києва та про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежиле приміщення, яке ще належить їй на праві власності на підставі затвердженої ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2011 року мирової угоди.

30 вересня 2015 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежиле приміщення № 83 площею 47, 5 кв.м. та нежиле приміщення №1 (група приміщень №83) (в літ. «А») площею 47, 5 кв.м., які єпо суті одним і тим самим об'єктом і знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

В заяві позивач посилалась на те, що приміщення перепродане і з 22 вересня 2015 року його власником є ОСОБА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно, а тому не вжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення у даній справі.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду, вважає, що він не відповідає обставинам справи та положенням ст. 151, ст. 152 ЦПК України.

Так відповідно до ч. 3 ст.152 ЩІК України суд вживає заходів забезпечення позову, якщо це може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог ст. 152 ч.1 п. 1 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нежиле приміщення (група приміщень №83) площею 47, 50 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано з 22 вересня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 2015 року за ОСОБА_1

Відповідно до довідки від 11 серпня 2015 року № НЖ-2015 №1716, виданої КП Київське міське БТІ, нежиле приміщення №83 площею 47, 50 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 і нежиле приміщення № 1 (група приміщень №83) за адресою: АДРЕСА_1 (літ. «А») - це одне і те саме приміщення.

Зважаючи на вказані обставини, вжитя судом заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке не належить відповідачам в справі, не відповідає положенням ст. ст. 151, 152 ЦПК України

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні вимог заяви ОСОБА_2 про накладення арешту на майно в порядку забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу наступного змісту.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежиле приміщення № 83 площею 47, 5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (нежиле приміщення №1 (група приміщень №83) за адресою: АДРЕСА_1 (літ. «А») у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСНАБ» про скасування наказу Головного управління комунальної власності м. Києва та про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежиле приміщення.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: