Справа № 441/165/15 Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 22-ц/783/1652/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого- судді: Шеремети Н.О.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

секретаря: Цапа П.М.,

з участю: ОСОБА_2,представника ОСОБА_3-

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 28 грудня 2015 рокув задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_7,ОСОБА_8, Городоцька міська рада Львівської області, ОСББ «Троянда» відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не з»ясував дійсних обставин справи, не врахував, що Вищим адміністративним судом України скасовано рішення Городоцької міської ради №338 від 24.01.2007 року "Про затвердження містобудівного обгрунтування погодження місця розташування та дозвіл фізичній особі підприємцю ОСОБА_3 на розроблення проекту відведення земельної ділянки по вул. Перемишльська для будівництва і обслуговування крамниці" та №1197 від 09.09.2008 року "Про продовження Фізичній особі підприємцю ОСОБА_3 терміну договору оренди земельної ділянки по вул. Перемишльська"; постановою Городоцького районного суду Львівської області від 16.12.2013 року по адміністративній справі №2-а/441/6/2013 за позовом ОСОБА_2 до Городоцької міської ради, третя особа ФОП ОСОБА_3 про визнання протиправним дій Городоцької міської ради та скасування рішень сесії Городоцької міської ради №657 від 12.06.2012 року та №959 від 21.12.2012 року позовні вимоги задоволено частково, а саме скасовано рішення Городоцької міської ради Львівської області №675 від 12.06.2012 року та №959 від 21.12.2012 року. Також апелянт зазначає, що договір купівлі - продажу від 02.04.2013 року, укладений між Городоцькою міською радою Львівської області та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, земельної ділянки площею 0.0200 га. по вул. Перемишльська, 9 "е" у м. Городок для будівництва та обслуговування об"єкта незавершеного будівництва визнаний недійсним рішенням Господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року, яке набрало законної сили. Апелянт зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд не врахував, що 23.05.2013 року Городоцьким районним судом Львівської області за клопотанням ОСОБА_2 постановлена ухвала про забезпечення позову, а саме, заборона на вчинення будь - яких дій, що спрямовані на відчуження, зміну власника, передачу в оренду або інше користування земельної ділянки по вул. Перемишльській, 9 "е" в м. Городок, Львівської області. Незважаючи на заборону ОСОБА_3, було відчужено земельну ділянку, шляхом її продажу 24.01.2014 року ОСОБА_6, який в подальшому відчужив спірну земельну ділянку ОСОБА_5 На думку апелянта вищезазначене є підставами для визнання оспорюваних позивачкою договорів купівлі продажу недійсними. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела факту порушення її прав та законних інтересів при укладенні оспорюваних договорів, Городоцька міська рада Львівської області, як власник земельної ділянки, до суду із заявою про витребування майна від добросовісного набувача не зверталася, а відтак суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 та є керівником об'єднання співвласників багатоквартирного будинку на вул. Перемишльська, 13 в м. Городок Львівської області «Троянда».

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 № 439354 від 16.06.1997 року ОСОБА_3 зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

Судом також встановлено та підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.03.2013 року, що ФОП ОСОБА_3 з 11.06.2007 року був орендарем належної Городоцькій міській раді Львівської області земельної ділянки площею 0,02 га для будівництва та обслуговування крамниці по вул. Перемишльська в м. Городок Львівської області і договором оренди земельної ділянки від 04.06.2007 року, укладеним між Городоцькою міською радою Львівської області та ФОП ОСОБА_3.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.04.2013 року, між Городоцькою міською радою Львівської області, з однієї сторони, та ФОП ОСОБА_3, з другої сторони, було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,02 га несільськогосподарського призначення для будівництва та обслуговування крамниці, що розташована за адресою: Львівська область, м. Городок, вул. Перемишльська, 9 "е", кадастровий номер :29:003:0028. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 239.

29.01.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки площею 0.02 га на вул. Перемишльська, 9 «е» в м. Городок Львівської області, посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 86.

24.06.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки площею 0,02 га, який знаходиться за адресою: Львівська область, м. Городок, вул. Перемишльська, 9 «е», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі під № 1748.

Згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна серії АКО № 167660 від 24.03.2014 року ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка у м. Городок на вул. Перемишльській, 9 "е" Львівської області, кадастровий № :29:003:0028.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року у справі № 914/1751/13 визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2013 року, укладений між Городоцькою міською радою Львівської області та ФОП ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 239.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року рішення господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року у справі за № 914/1751/13 скасовано і прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позову Городоцької міської ради до ФОП ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2013 року.

У постанові Вищого господарського суду України від 25.11.2015 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року у справі № 914/1751/13 скасовано, рішення господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року змінено, зокрема, доповнено його резолютивну частину п.3 такого змісту «Провадження у справі в частині вимоги про скасування рішення Городоцької міської ради № 959 від 21.12.2012 року «Про продаж ФОП ОСОБА_3 земельної ділянки несільськогосподарського призначення на вул. Перемишльська, 9 «е» для будівництва та обслуговування крамниці» припинити», в решті рішення залишено без змін.

Так, в постанові Вищого господарського суду України від 25.11.2015 року ззаначено, що за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності. З врахуванням того, що спірний договір було укладено на виконання рішень Городоцької міської ради № 675 від 12.06.2012 року та № 959 від 21.12.2012 року, дії ради щодо прийняття яких були визнані протиправними із скасуванням таких рішень постановою суду в адміністративній справі, а відтак, з моменту прийняття вони як нелегітимні, не можуть породжувати жодних правових наслідків, правомірним є висновок місцевого господарського суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу як такого, що укладений на підставі неправомірних рішень органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_3 став власником земельної ділянки по вул. Перемишльська, 9 «е» в м. Городок Львівської області на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2013 року, укладеного між ним та Городоцькою міською радою Львівської області. Такий договір був визнаний недійсним Господарським судом Львівської області лише 02.12.2014 року, проте постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року рішення Господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року було скасоване і лише 25.11.2015 року Вищим господарським судом України скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року і в частині визнання недійсним договору від 02.04.2013 року, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та Городоцькою міською радою Львівської області та залишено в силі рішення Господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року.

А відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 на момент відчуження спірної земельної ділянки в січні 2014 року не знав і не міг знати про незаконність набуття ним права власності на таку, оскільки рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, на підставі якого він набув право власності на таку на момент відчуження спірної земельної ділянки судом ще не було ухвалене.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз»яснино, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсності правочину.

Згідно з роз»ясненнями п22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача ст.. ст.. 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред»явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв»язку із цим суди повинні розмежовувати , що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі ст.. 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

А тому, суди не вправі задовольняти позови про визнання недійсним наступного правочину з підстав визнання недійсним первинного правочину, способом захисту права на майно, яке незаконно набуте на підставі недійсного договору, є витребування власником майна з чужого незаконного володіння, і таким правом наділений лише власник майна.

Як на підставу для визнання недійсними договорів купівлі продажу об»єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки у м. Городок по вул. Перемишльській, 9 е, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, позивачка посилалася на визнання недійсним Господарським судом Львівської області договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2013 року, укладеного між Городоцькою міською радою Львівської області та ФОП ОСОБА_3.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що визнання судом недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки від 02.04.2013 року, укладеного між Городоцькою міською радою Львівської області та ФОП ОСОБА_3, не є підставою для визнання недійсними наступних договорів купівлі продажу, тобто, не є підставою для визнання недійсними договорів купівлі продажу об»єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки у м. Городок по вул. Перемишльській, 9 е, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, правомірність яких оспорюється позивачкою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що способом захисту порушених прав власника, яким є Городоцька міська рада, є витребування ним майна з чужого незаконного володіння.

Як на підставу для визнання недійсними оспорюваних договорів купівлі - продажу об»єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки у м. Городок по вул. Перемишльській, 9 е, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, ОСОБА_2 посилалася на укладення та посвідчення таких під час дії заборони на відчуження, зміну власника, передачу в оренду або інше користування земельної ділянки по вул. Перемишльській, 9е в м.Городку, накладеної ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 23.05.2013 року з метою забезпечення позову, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2013 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 276/2 від 28.05.2013 року, при виконані вищевказаної ухвали суду про забезпечення позову державний виконавець лише довів до відома ОСОБА_3 про наявність такої заборони, що підтверджується Актом державного виконавця від 07.06.2013 року, та постановою серії ВП № 38168417 від 21.06.2013 року закінчив виконавче провадження з виконання вказаної ухвали.

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 16.12.2013 року у справі № 2-а/441/6/201, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014 року, визнано протиправними дії Городоцької міської ради Львівської області щодо прийняття рішення № 675 від 12.06.2012 року «Про надання дозволу ОСОБА_3 на викуп земельної ділянки по вул. Перемишльській, 9 "е" для будівництва та обслуговування об'єкту незавершеного будівництва» та рішення № 959 від 21.12.2012 року «Про продаж ФОП ОСОБА_3 земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул. Перемишльська, 9 "е" для будівництва та обслуговування крамниці», та вказані рішення скасовано. Третьою особою у даній справі залучено Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Троянда». Підставою для задоволення позовних вимог є те, що при прийнятті оспорюваних рішень Городоцька міська рада не врахувала інтереси ОСББ «Троянда», яке в 2007 році зверталося до міської ради з заявою про передачу їм земельної ділянки, яка є прибудинковою територією багатоквартирного будинку № 13 на вул. Перемишльська в м. Городок Львівської області.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області скасовано заходи забезпечення адміністративного позову, вжиті судом відповідно до ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 23.05.2013 року, у звязку з набранням постановою Городоцького районного суду Львівської області від 16.12.2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Городоцької міської ради Городоцького району Львівської області, треті особи ОСОБА_3, ОСББ «Троянда» про визнання протиправними дій та скасування рішень Городоцької міської ради Львівської області законної сили.

Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 24.06.2014 року підтверджується, що нотаріусом ОСОБА_7 перед укладенням та посвідченням договорів перевірялася відсутність заборон на відчуження нерухомого майна, що було предметом договору, і таких заборон ним не виявлено.

А відтак, безпідставними та необгрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що підставами для визнання недійсними оспорюваних договорів купівлі - продажу об»єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки у м. Городок по вул. Перемишльській, 9 е, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є те, що такі посвідчувалися за наявності заборони на їх відчуження

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених у ст.61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. За ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участі ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСББ «Троянда» в силу приписів ст. 42 ЗК України надано у постійне користування землю, на якій розташований багатоквартирний будинок, є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи та встановлено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.03.2013 року у справі № К/9991/36691/11 у лютому 2007 року ОСББ «Троянда» зверталося до Городоцької міської ради Львівської області із заявою про передачу їм у користування земельної ділянки, яка є прибудинковою територією будинку № 13 на вул. Перемишльській в м. Городок Львівської області, проте така заява розглянута не була. Станом на момент розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді відсутні будь-які докази того, що спірна земельна ділянка була надана у користування ОСББ «Троянда».

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що рішення про надання ОСОБА_2 чи ОСББ «Троянда» у власність чи у користування спірної земельної ділянки Городоцькою міською радою Львівської області не приймалися, такі в матеріалах справи відсутні, і позивачкою, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, до матеріалів справи не долучалися.

Крім того, з листа Городоцької міської ради Львівської області вбачається, що ОСББ «Троянда» не має у власності чи користуванні земельної ділянки в м. Городку на вул. Перемишльській, 13, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки міською радою не приймалося.

Рішенням сесії міської ради № 998 від 21.12.2012 року ОСОБА_2 було передано у власність лише земельну ділянку площею 0,0065 га по вул. Перемишльській, 13-а та гараж 2 для обслуговування гаражу.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивачка ОСОБА_2 не є власником земельної ділянки в м. Городку по вул. Перемишльській, 9 е, а ОСББ «Троянда» не є належним та законним користувачем спірної земельної ділянки, оскільки позивачкою всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання спірної земельної ділянки у власність чи у користування ОСОБА_2 чи ОСББ «Троянда».

З врахуванням того, що захисту підлягає лише порушене чи невизнане право особи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що право позивачки на спірну земельну ділянку по вул. Перемишльській, 9е в м.Городку, не є порушеним, оскільки їй таке право не належало, і таке право не підлягає захисту. ОСОБА_2 не довела факту порушення її прав та законних інтересів при укладенні оспорюваних договорів. А відтак вірним є висновок суду про те, що позивачка є неналежним позивачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2

Слід зазначити і те, що ОСББ «Троянда» з позовом до суду про визнання недійсними договорів купівлі - продажу об»єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки у м. Городок по вул. Перемишльській, 9 е, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, не зверталося.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що суд не надав належної оцінки доказам по справі, так як оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази, як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку. Судом першої інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та вирішено спір у відповідності вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Відтак, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції з врахуванням положень ч.1 ст. 303 в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_9