УХВАЛА іменем україни
17 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Мартинюка В.І., Іваненко Ю.Г.,

за участю представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання непогашеного зобов'язання за договором позики спільним майном подружжя та визнання в порядку поділу 1/2 частини непогашеного зобов'язання за ОСОБА_5, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 липня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання непогашеного зобов'язання за договором позики спільним майном подружжя та визнання в порядку поділу 1/2 частини непогашеного зобов'язання за ОСОБА_5, посилаючись на те, що на підставі рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2012 року розірваний шлюб між ним та ОСОБА_5 У шлюбі вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час перебування в шлюбі сторонами було придбано земельну ділянку площею 980 кв. м та побудований будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2012 року визнано право власності на 1/2 частини вказаного житлового будинку та земельної ділянки за ОСОБА_5

Указаний житловий будинок був побудований за грошові кошти, отримані в позику 10 квітня 2005 року у ОСОБА_6 у сумі 350 тис. дол. США. На момент звернення ОСОБА_6 до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики заборгованість складала 263 тис. дол. США, еквівалент в гривнях на момент звернення до суду складає 2 млн 104 тис. грн. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 заборгованість в сумі 2 млн 104 тис. грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

За кошти, одержані позивачем за укладеним в період шлюбу із відповідачем договором позики, був побудований житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який рішенням суду визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 вважає, що договір позики створив обов'язки щодо повернення грошових коштів і для ОСОБА_5 як колишньої дружини, і просив суд визнати зобов'язання за договором позики від 10 квітня 2005 року перед ОСОБА_6 на суму 2 млн 104 тис. грн спільним майном подружжя та визнати в порядку поділу майна подружжя 1/2 частини боргового зобов'язання перед ОСОБА_6 від 10 квітня 2005 року за ОСОБА_5 в розмірі 1 млн 052 тис. грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04 червня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено та визнано зобов'язання за договором позики від 10 квітня 2005 року перед ОСОБА_6 на суму 2 млн 104 тис. грн спільним майном подружжя ОСОБА_3, визнано в порядку поділу майна подружжя ОСОБА_3 1/2 частини боргового зобов'язання перед ОСОБА_6 від 10 квітня 2005 року за ОСОБА_3 в розмірі 1 млн 052 тис. грн та 1/2 частини боргового зобов'язання за ОСОБА_5 в розмірі 1 млн 052 тис. грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2014 року та ухвала апеляційного суду Черкаської області від 04 червня 2014 року скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Останнім рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15 липня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 липня 2015 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності заявлених позовних вимог.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 29 липня 1995 року перебували в шлюбі. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2012 року шлюб розірвано.

Під час перебування в шлюбі сторонами було придбано земельну ділянку площею 980 кв. м та побудований будинок за адресою: АДРЕСА_1, який 12 грудня 2008 року був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2012 року в порядку поділу майна подружжя було визнано право власності на 1/2 частини вказаного житлового будинку та земельної ділянки за ОСОБА_5

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2013 року, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 2 млн 104 тис. грн позовні вимоги задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 заборгованість у сумі 2 млн 104 тис. грн.

Заявляючи позов про визнання непогашеного зобов'язання за договором позики спільним майном подружжя та визнання в порядку поділу 1/2 частини непогашеного зобов'язання за ОСОБА_5, ОСОБА_3 посилався на положення ч. 1 ст. 190 ЦК України, яка визначає, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, та на положення ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Разом із тим із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 просить поділити порівну з колишньою дружиною суму боргу, стягнуту на підставі рішення суду.

Згідно зі ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (частина 4 статті 65 СК України).

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за недоведеністю, оскільки встановлено, що позивачем не підтверджено факт використання цих коштів на будівництво будинку.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дає підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком судів щодо їх оцінки, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

І.М.Завгородня

В.І.Мартинюк

Ю.Г.Іваненко