Справа № 500/8459/14-ц
Провадження № 2/500/1210/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_3,

ОСОБА_4

до

ОСОБА_5

про

стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_3 та його представник пояснили, що постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 вересня 2014 року відповідач визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 10 серпня 2014 року о 19 годині 25 хвилин на перехресті вул. Фучика та вул. Чкалова м. Ізмаїла Одеської області. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому та його доньці ОСОБА_4 спричинена моральна шкода, яка визначена у пошкодженні автомобіля, а також у психічному стресі та фізичному пошкодженні ділянки хребта. просять стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, оповіщена у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, надала заяву про розгляд справи за її відсутності за обставин, які викладені вище.

Відповідач в судове засідання не з'явися, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомив. Представник відповідача проти позовних вимог заперечує, пояснив, що відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК Уніка», що передбачало також і відшкодування моральної шкоди. Разом із тим пояснив, що медична документація, в якій визначені ушкодження та лікування ОСОБА_4, не відповідає існуючій формі та відсутні докази наявності причинного зв'язку між зіткненням автомобілів та встановленого ушкодження.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, думку захисту, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 60, 131 ЦПК України.

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 вересня 2014 року відповідач визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 10 серпня 2014 року о 19 годині 25 хвилин на перехресті вул. Фучика та вул. Чкалова м. Ізмаїла Одеської області, в результаті чого був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4

Висновком співробітника Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області від 15 серпня 2014 року ОСОБА_4 була надана медична допомога, тілесні ушкодження відсутні.

Сторони не заперечують проти наявності у відповідача страхового полісу з ПрАТ «СК Уніка», що також підтверджено заявою позивача ОСОБА_3 про виплату матеріального збитку.

у відповідності до вимог ст. 22.3 Закону У країни «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

До матеріалів справи не долучені докази, які підтверджують звернення позивачів до страхової установи для відшкодування моральної шкоди, а також про сплату ПрАТ «СК Уніка» відшкодування моральної шкоди.

Разом із тим свідок ОСОБА_6 пояснила, що звернення до лікарні її доньки ОСОБА_4 були пов'язані з результатами дорожньо-транспортної пригоди і є наслідками аварії.

Долученою до матеріалів справи медичною документацією підтверджене звернення ОСОБА_4 із скаргою на погіршення стану здоров'я після аварії.

Між тим представник відповідача не надав інших доказів, які спростовують причинно-наслідний зв'язок між лікуванням ОСОБА_4 та ушкодженнями, які отримано внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином суд вважає обгрунтованим посилання позивачів на відшкодування моральної шкоди у відповідності до вимог ст. 23,1167 ЦК України.

Разом із тим, у відповідності до роз'яснень п.3,5,9 постанови №4 Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням вказаного матеріальна шкода спричинена позивачам, які не є власниками транспортного засобу, що підтверджено довіреністю від власника автомобіля ОСОБА_7 від 03 лютого 2010 року строком до 03 лютого 2020 року з правом передовірення повністю або частково, але на законних підставах користувались транспортним засобом, з урахуванням чого час та пошкодження автомобіля суд враховує в якості моральної шкоди.

Таким чином у відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України суд визнає обгрунтованими вимоги про спричинення ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 1000 грн., а ОСОБА_4 3000 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати, які в розмірі 243,6 грн., оплата яких підтверджена квитанцією від 25 грудня 2014 року, підлягають стягненню на користь позивачів в рівних частках.

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду 1000 грн. (одна тисяча грн.)

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду 3000 грн. (три тисячі грн.)

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках судовий збір 243,6 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8