АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/1242/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Кренцель М.І.
Провадження № 22-ц/789/271/16 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

при секретарі - Брілю В.Л.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козівського районного суду від 21 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Козівського районного суду від 21 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено:

виділено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користування земельну ділянку орієнтованою площею 416,93 кв.м. (на плані земельної ділянки заштриховано в жовтий колір);

виділено ОСОБА_2, земельну ділянку орієнтованою площею 430,38 кв.м. (на плані земельної ділянки заштриховано червоним кольором);

земельну ділянку, орієнтованою площею 351,55 кв.м. (на плані земельної ділянки не заштриховано)- виділено у спільне сумісне користування для спільного заїзду та обслуговування житлового і господарських будівель;

стягнуто з ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_1, тернопільської області в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1, АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Зокрема апелянт зазначив, що рішення суду порушує його інтереси, оскільки відповідачка не є співвласницею житлового будинку, а земельна ділянка була виділена йому одноособово. Сам же будинок із господарськими спорудами є незакінчений і немає документів про право власності на нього, а тому відсутні підстави для встановлення порядку користування земельною ділянкою.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 свої вимоги підтримав та суду пояснив, що рішення суду першої інстанції порушує його права та інтереси, оскільки в нього тепер відсутня земельна ділянка для перенесення вольєру та теплиці. Вказані приміщення не були предметом поділу, але він їх встановлював. Крім цього, рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, оскільки провадження в справі відкрито за позовною заявою неіснуючої людини, тому він не з'являвся в судові засідання суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_2 із позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що вони із відповідачами є співвласниками житлового будинку, оскільки ОСОБА_2 не погоджується на розподіл земельної ділянки, просить встановити порядок користування земельною ділянкою.

Задовольняючи вищевказані позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони у справі є співвласниками житлового будинку в результаті поділу спільної сумісної власності колишнього подружжя. Оскільки сторони не досягли згоди щодо порядку користування земельною ділянкою із-за напруженості в стосунках, тому слід встановити порядок користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, згідно варіанту, який запропоновано комісією з вирішення земельних спорів Козівської селищної ради.

З таким висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно ст. 213 ЦПК України: - "Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні".

Судом першої інстанції встановлено, що 14.02.1989 році рішенням Козівської селищної ради № 28 відповідачу ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва (а.с. 144).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласники житлового будинку на вул. Бордуляка, в смт. Козова, Козівського району, який збудовано сторонами за час шлюбу.

Рішенням Козівського районного суду від 27 квітня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проведено реальний поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на АДРЕСА_1, згідно якого позивачці виділено 1/2 частину будинковолодіння (а.с. 4-5).

Згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_3 є власницею житлового будинку з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Рішенням Козівської селищної ради № 13 від 24 січня 2011 року враховуючи реальний поділ будинку за належним ОСОБА_3 об'єктом нерухомомсті присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Рішенням Козівської селищної ради № 1511 від 24 вересня 2015 року в результаті звернення ОСОБА_3, запропоновано розподіл земельної ділянки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 :

земельну ділянку площею 351.55 м.кв. - у спільне сумісне користування для спільного заїзду та обслуговування житлового і господарських будівель;

гр. ОСОБА_3 (орієнтовною поштою 416,93 м.кв. га - для обслуговування житлового будинку та господарської будівлі);

гр. ОСОБА_2 (орієнтовною площею 430,38 м.кв. - для обслуговування житлового будинку та господарської будівлі) (а.с. 11).

В запропонованому селищною радою варіанті порядку користування земельною ділянкою враховано місцерозташування житлового будинку та господарських будівель, які належать сторонам, можливість автономного використання належних їм частин домоволодінь та земельних ділянок.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України - у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди.

Враховуючи вищенаведену норму матеріального права та неприязні відносини сторін, а також саму складність конфігурації земельної ділянки, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про визначення порядку користування земельною ділянкою за варіантом встановленим комісією з вирішення земельних спорів при Козівській селищній раді Тернопільської області.

Як вбачається із долучених сторонами документів, вказаний варіант поділу є найбільш прийнятним для доступу та користування об'єктом нерухомості для кожної із сторін процесу,

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України, - "Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції".

Доводи апелянта про відсутність доступу до земельної ділянки на якій встановлено вольєр і теплиця, а також щодо конфігурації земельної ділянки, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки в силу ч. 3 ст. 303 ЦК України, вказані мотиви та посилання не були предметом розгляду в суді першої інстанції та не оскаржені в апеляційній скарзі. Крім цього, вказані споруди не є капітальними.

Безпідставними є і посилання апелянта, щодо порушення норм процесуального права при відкритті провадження у справі за позовом неіснуючої особи оскільки ухвалою суду відповідно до вимог ст. 219 ЦПК України, вказана описка була виправлена.

Крім цього, в суді апеляційної інстанції відповідач не зміг чітко і доступно пояснити підстави ігнорування судових засідань суду першої інстанції.

Згідно ст. 15 ЦК -"Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання."

При вказаних обставинах ОСОБА_2 не доведено, що порушено його права на користування вказаною земельною ділянкою.

Оскільки суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, рішення суду є законним та таким що не підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Козівського районного суду від 21 грудня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.І. Ткач