Справа № 225/1020/14-ц
Провадження № 2/225/1220/2016
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

іменем України

25 листопада 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участю

секретаря Бондарчук Т.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП «Бюро технічної інвентаризації м. Торецька» Торецької міської ради, виконавчого органу Торецької міської ради, Торецької міської ради про зобов'язання виконати певні дії, усунення перешкод та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов'язання виконати певні дії, усунення перешкод та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_7 з 02.12.1983 року. В подальшому йому стало відомо, що за час приватизації земельної ділянки в його квартирі без його дозволу була прописана родина ОСОБА_2. У зв'язку з чим, 13.01.2012 року він звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області із позовом про визнання факту проживання в квартирі АДРЕСА_1, зобов'язання КП «БТІ» оформити на будинок № 22 новий технічний паспорт, визнати недійсною прописку ОСОБА_2 в квартирі №3, скасувати рішення Ради про видачу акту на земельну ділянку під квартиру №3. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 24.12.2012 року визнано дійним договір купівлі - продажу від 04.11.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5952, згідно якого він є власником 9/20 частки житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 74,9 м2, розташованого на земельній ділянці з надвірними спорудами. Позовну заяву він вимушений подати повторно, оскільки його сусід - відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку не виписується з квартири АДРЕСА_1, міграційна служба не приймає рішення про виписку родини ОСОБА_2 з його квартири, КП «БТІ» відмовляється в добровільному порядку скласти новий технічний паспорт на будинок по квартирам №1 та №2, а виконком Дзержинської міської ради відмовляється скасовувати рішення міської ради про визнання за відповідачем земельної ділянки під квартирою №3. З вищевказаних причин він звертався до КП «БТІ», виконком Дзержинської міської ради, міграційну службу м. Дзержинська, де отримав відмови на особисті питання, письмові запити, у зв'язку з чим він вимушений повторно звернутися до суду із позовом в якому просить зобов'язати КП «БТІ» скласти новий технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1, зобов'язати міграційну службу м. Дзержинська зняти з реєстрації родину ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, зобов'язати Дзержинську міську раду змінити рішення про видачу акта на земельну ділянку ОСОБА_2 під квартиру №3.

17.03.2015 року позивач ОСОБА_1 доповнив позовні вимоги просив скасувати рішення про реєстрацію державним нотаріусом договору купівлі - продажу ОСОБА_2 за № 491 від 27.01.1993 року, скасувати рішення Дзержинської міської ради з питань оформлення документів і видачі державного акту на землю ОСОБА_2, зобов'язати начальника БТІ оформити новий технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1 або внести відповідні зміни, стягнути з ОСОБА_2, КП «БТІ», виконавчого органу Дзержинської міської ради компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач прописався в квартирі покійної баби тимчасово, без права на житло та номер квартири не вказаний. Договір купівлі - продажу квартири №3 будинку №22 є оформленою за відповідачем незаконно, допущена фальсифікація. У графі «Покупець» записаний ОСОБА_2, але підпис не відповідний. Фальсифікація документів вбачається і в адресних довідках на сім'ю ОСОБА_10. Номер квартири не вказаний, хоча в теперішній час вони прописані в квартирі №2. На квартиру ОСОБА_8 видавався ордер без зазначення номера квартири. В поверховому плані на будинок АДРЕСА_1 на чотирьох листах допущена фальсифікація. На одному аркуші не вказані номери квартир. В той же час на другому аркуші номера квартир написані кульковою ручкою. Працівниками БТІ після прийняття рішення про видачу квартири АДРЕСА_1 грубим чином порушені вимоги інструкції «Про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації», затвердженою наказом ЦСУ СРСР від 15.07.1985 року № 380. На підставі рішення виконкому працівники БТІ зобов'язані були зареєструвати квартиру №3. З державного акту на земельну ділянку, який виданий на ім'я ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 на зворотній стороні написані кордони сусідів, де вказано, що в квартирі №1 проживають ОСОБА_10 «Г-Д» та «Д-А», в квартирі №2 будинку №22 проживає родина ОСОБА_2. Відповідач зі своєю родиною не повинен бути прописаний в квартирі АДРЕСА_1, оскільки він зі своєю родиною прописаний в зазначені квартирі з 1983 року, тим самим порушені вимоги положення «Про паспортну систему в СРСР» від 28.08.1974 року № 677 зі змінами де вказано, що громадянам для прописки надається бланк по встановленій формі, в якому вказується особа, яка дає згоду на прописування, але його родина не давала згоду на реєстрацію відповідача із родиною. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11.06.2014 року було задоволено скаргу ОСОБА_2 та рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 24.12.2012 року, яким було задоволено його позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі - продажу. В той же час він проживає в квартирі АДРЕСА_1 на підставі ордеру, який був виданий виконавчим органом Дзержинської міської ради. За рішенням Апеляційного суду Донецької області договір купівлі - продажу на його квартиру вважається недійсним, тобто він не є власником, але квартира йому видана на законних підставах, тому він повинен її приватизувати. На протязі більш ніж п'ять років він намагається через усі органи, що створені державою, захистити свої права та права членів його родини, терпить приниження, наклеп, фальсифікацію в його документах, у зв'язку з чим протиправними діями КП «БТІ», виконавчого органу Дзержинської міської ради, відповідача ОСОБА_2 завдано моральної шкоди.

В червні 2015 року позивач доповнив свій позов наступними вимогами. Відповідач ОСОБА_2 при будівництві паркану допустив ряд порушень, а саме не узгодив з ним будівництво забору в частині межі, що встановлена відповідним документом. При будівництві забору довжиною 10 м 10 см. встановив п'ять металевих опор в кількості п'ять штук товщиною 10 см. та висотою від землі 75 см., крім того на землі забетоновані до кожної опори по 4 цеглини, що заважає проведенню земельних робіт та порушує естетику площі городу, чим спричиняє йому моральну шкоду, у зв'язку з чим просить усунути зазначені перешкоди. Окрім цього відповідачем на його території посаджено дерево - ялина на відстані від межі на 0,50 см., що виросла більш ніж 2 метри та затіняє огород, відповідач повинен був посадити дерево не ближче ніж 3 метри від межі, у зв'язку з чим просить зобов'язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди, що були допущені при будівництві паркану та пересадити ялину від межі не ближче 3 метрів, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5 тисяч гривень.

02.11.2016 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги доповнив, просив зобов'язати виконавчий орган Торецької міської ради знати з реєстрації з квартири АДРЕСА_1 відповідача ОСОБА_9 та членів його сім'ї на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року № 207 та визнати факт його проживання та членів його сім'ї в квартирі АДРЕСА_1 власністю його родини.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, в обґрунтування надав заперечення, в яких зазначив, що 27.01.1993 року він уклав з УЖКГ п/о «Дзержинськвугілля» договір купівлі - продажу, згідно якого він купив квартиру №3, житловою площею 34,1 кв.м., яка розташована в будинку АДРЕСА_1. Договір купівлі - продажу був посвідчений державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано в КП «БТІ м. Дзержинська 01.05.1993 року. Позивачем ОСОБА_1 також було укладено договір з УЖКГ п/о «Дзержинськвугілля», згідно якого останній придбав квартиру АДРЕСА_1. При цьому слід звернути увагу на той факт, що право власності за ОСОБА_1 зареєстровано в БТІ м. Дзержинська на квартиру №1 та яка зазначена в інвентарній справі №6940 заведеної в 1949 році та відомості якої не змінювались і до тепер. При видачі ордеру позивачу в 1982 році було допущено помилку, яка стосується також нумерації квартири. При укладанні договору купівлі - продажу, укладеного 04.11.1992 року між ОСОБА_1 та п/о «Дзержинськвугілля» в тексті договору було допущено помилку, а саме невірно вказано номер квартири ОСОБА_1 Крім того, є неприпустимі питання, яке ставить на розсуд суду позивач, а саме питання про знятя з реєстрації його родини за адресою: АДРЕСА_1, оскільки він є власником цього житлового приміщення та має на підтвердження цього чимало документів. Відповідно до даних КП «БТІ м. Дзержинська в інвентарній справі на вказаний будинок, квартира ОСОБА_1 має нумерацію №1 та має відповідну житлову площу, яка дорівнює 74,9 кв.м. та саме яку вказано в інвентарній справі №6940. Позивач ОСОБА_1 не надає суду доказів, що підтверджують намагання останнього врегулювати питання шляхом виправлення помилки в правовстановлюючих документах.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, просив відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача КП «Бюро технічної інвентаризації» позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що згідно архівної справи з 1949 року квартира, яка належить ОСОБА_1 має нумерацію 1, а квартира ОСОБА_2 3, спір між ними виник з приводу плутанини в нумерації квартири, яку допустили працівники при оформленні права власності на квартиру ОСОБА_1, тому позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставні.

Представник відповідача Торецької міської ради в судовому засіданні надала заперечення по справі, в обґрунтування яких зазначила наступне. В інвентаризаційній справі №6490, що знаходиться в КП «Бюро технічно інвентаризації» м. Торецька, нумерація квартир в жилому будинку встановлена з 03.06.1949 року та міститься така інформація в АДРЕСА_1 - сукупність житлових та допоміжних приміщень, які мають окремий вихід у двір з загальною площею 125,35 м2, квартира №3 сукупність житлових та допоміжних приміщень, які мають окремий вихід у двір з загальною площею 57,01м2. Зміна нумерації квартир можлива при надходженні відповідних клопотань власників всіх квартир будинку АДРЕСА_1. Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині зобов'язання виконавчого комітету Торецької міської ради змінити рішення про видачу акту на землю ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду, оскільки згідно рішення Дзержинської міської ради від 28.07.2010 року № 5/37-33 ОСОБА_2 була передана у власність земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0,0657 га кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд ненормативний правовий акт органу місцевого самоврядування є актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру НОМЕР_1, тому зазначений ненормативний правовий акт органу місцевого самоврядування не можу бути скасований чи змінений органом місцевого самоврядування після його виконання. Право власності на квартиру №3 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 27.01.1993 року, зареєстрованого Дзержинської нотаріальною конторою. Тому передача земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку виконано у відповідності з діючим законодавством. ОСОБА_1 отримавши ордер № 4046 від 13.05.1981 року використав право громадянина на вселення в житлове приміщення. Даний ордер виданий на підставі рішення Дзержинської міської ради від 06.05.1981 року №117, діяв протягом 10 днів є регулярний актом одноразової дії, був повністю використаний позивачем. В подальшому право користування житловим приміщенням, в яке вселився позивач ОСОБА_1, повинно було здійснюватись відповідно до договору найму жилого приміщення. Виписка - реєстрації або зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб віднесена законодавством не до компетенції органів місцевого самоврядування, Дзержинська міська рада не має законних підстав для задоволення вимог позивача в частині зміни місця реєстрації/перебування відповідача ОСОБА_2 та його сім'ї. Окрім цього вважає, що Торецька міська рада не є тією особою, яка повинна відповідати за позовом ОСОБА_1, тому є неналежним відповідачем по справі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали по справі суд приходить до наступного висновку.

Так в судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі -продажу ОСОБА_1 придбав у приватну власність 9/20 житлового будинку АДРЕСА_1, житловою площею 74,9кв.м., розташованого на земельній ділянці з надвірними спорудами. На підставі рішення Дзержинської міської ради ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності щодо земельної ділянки 0,1000га, розташованої по АДРЕСА_1.

З договору купівлі -продажу від 27.01.1993 року вбачається, що власником 6/20 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, житловий будинок складається з одноповерхової кам'яної житлової споруди, житловою площею 34,1кв.м. (а.с.61)

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 708441 від 05.03.2013 року за відповідачем ОСОБА_2 було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.70)

Крім цього згідно довідки № 649 від 01.12.2009 року, виданої комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що домобудівництво, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 належить на підставі договору купівлі - продажу відповідачу ОСОБА_2, в той же час квартира АДРЕСА_1 належить на підставі договору купівлі - продажу позивачу ОСОБА_1

Відповідно до інформації КП Бюро технічної інвентаризації, домобудівництво АДРЕСА_1 складається з трьох квартир: квартира № 1 загальною площею -127,4кв.м., житлова -74,9кв.м.; квартира № 2 загальна площа -60,0кв.м., житлова -35,0кв.м.; квартира №3 загальна площа -69,3 кв.м., житлова - 34,1кв.м. Нумерація квартир розташована зліва на право (що відповідає загальноприйнятому). Підтвердженням того, що нумерація квартир не змінювалась з 1949 року є поповерхові плани та журнали внутрішніх обмірів. В договорах купівлі -продажу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначена адреса: АДРЕСА_1, але в договорі ОСОБА_1 зазначена житлова площа -74,9 кв.м., що відповідає квартирі № 1 (починаючи з 1949 року) та складає 9/20 частин житлового будинку номера квартир ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідають нумерації квартир на місцях. Відповідно до архівних документів 1949 року, квартира, що має велику загальну площу в будинку АДРЕСА_1, рахується під номером 1 (а.с.73-76).

Аналіз наданих позивачем письмових доказів, дозволяє суду зробити висновок, що фактична адреса квартири ОСОБА_1 в частині нумерації будинку не відповідає адресі, яка вказана в правовстановлюючих документах. Тобто спір, що виник між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 виник у зв'язку із плутаниною в нумерації квартир, що розташовані по АДРЕСА_1 в договорах купівлі - продажу.

В судовому засіданні було оглянуто копію технічного паспорту будинку АДРЕСА_1, в якій розташовані квартири №1, №2, №3, виданого начальником БТІ, порівняно розмір житлових приміщень та встановлено, що в нумерації квартир вказаної будівлі при оформленні правовстановлюючих документів дійсно допущено помилку, тобто житлова площа -74,9 кв.м, яку займає позивач ОСОБА_1 відповідає нумерації квартири №1, а житлова площа 34,1кв.м., яку займає відповідач ОСОБА_2 відповідає нумерації квартири АДРЕСА_1.

З огляду на це суд зазначає наступне.

Відповідно до розділів №8 «Нумерація квартир (приміщень) та №11 «Порядок внесення поточних змін до інвентаризаційних документів» Інструкції «Про Порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року №582/5773, зі змінами та доповненнями, номери квартир повинні точно відповідати нумерації квартир на місцях; у разі виявлення змін щодо складу, технічного стану, власників будинку тощо, бюро технічної інвентаризації вносять до інвентаризаційних документів відповідні виправлення чи доповнення при наявності змін технічний паспорт замінюється на новий з позначкою про це в старому технічному паспорті.

Згідно п.5 Розділу 5 Заключних положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, а також Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 28.07.2010 року, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, реєстрація об'єктів нерухомості здійснюється комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації в межах адміністративно-територіальних одиниць.

Разом з тим, як вбачається з пояснень позивача для усунення вказаних розбіжностей до відповідних органів він не звертався.

Таким чином позивач ОСОБА_1 застосував невідповідний спосіб захисту своїх порушених прав, звертаючись з позовом до суду.

За таких обставин, позовні вимоги щодо зобов'язання КП «БТІ м. Торецька скласти новий технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1 або внести відповідні зміни, м. Торецька (Дзержинська), зобов'язати виконавчий орган Торецької міської ради зняти з реєстрації з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та членів його родини,зобов'язати Торецьку міську раду змінити рішення про видачу акта на землю ОСОБА_2 під квартиру №3, скасувати рішення про реєстрацію державним нотаріусом договору купівлі - продажу ОСОБА_2 за № 491 від 27.01.1993 року, скасувати рішення Торецької міської ради з питання оформлення документів і видачі державного акту на землю ОСОБА_2, визнати факт проживання ОСОБА_1 та членів його родини в квартирі АДРЕСА_1 та визнати їх власністю, як взаємопов'язані між собою, не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 грн. з ОСОБА_2 та по 50 000 грн. з виконавчого органу Торецької міської ради та з БТІ у м. Торецьку з кожного, завданої протиправними діями відповідачів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, для покладання на особу обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди, необхідна сукупність чотирьох умов: наявність шкоди, протиправність дій особи, що завдала шкоду; причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи, що завдала шкоду і шкодою; вини в спричиненні шкоди. Відсутність хоча б однієї з умов виключає можливість для покладання відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди.

Оскільки судом не встановлено протиправності дій відповідачів, тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про усунення ОСОБА_2 порушень при будівництві огородження, зобов'язання пересадити ялину та відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6.7. Державних будівельних норм України (ДБН Б.2.2-5:2011), «Благоустрій територій», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства, №259 від 28 жовтня 2011 року, дозволено проектувати огородження як окремих ділянок, так і усієї прибудинкової території садибної забудови. Висота огородження має бути не більше ніж 2,0м. на межі сусідніх земельних ділянок та не більше 2,5м. на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій.

Суд звертає увагу на ту обставину, що дотримання нормативної інсоляції підлягає доказування шляхом залучення спеціаліста або проведення експертного дослідження, що входить в обов'язок доказування позивача ОСОБА_1, а тому цей показник не може визначатися з позиції припущення тощо.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні суд неодноразово надав позивачу можливість надати будь-які докази на обґрунтування позовних вимог в цій частині. Однак позивач, незважаючи на це, не надав суду доказів порушення відповідачем нормативів при спорудженні паркану між їх земельними ділянками

Крім цього, відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Державними будівельними нормами - ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України» - були встановлені такі відстані для зелених насаджень: від стін будинків та споруд до осі дерев - 5 м, для кущів - 1,5 м; від межі сусідньої ділянки до осі дерев - 3 м, для кущів - 1 м. Ці норми стосуються дерев з діаметром крон до 5 м та мають бути збільшені для дерев з кроною більшого діаметра. Гілки дерев та кущів не повинні перетинати межі сусідніх ділянок. У разі проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі ділянок мають право відрізати їх, якщо таке проникнення є перепоною у використанні ділянки за цільовим призначенням (стаття 105 ЗК).

Згідно ст. 104 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

В той же час ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом про зобов'язання відповідача ОСОБА_2 пересадити ялину від межі не ближче 3 метрів, також не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх позовних вимог.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що відповідачем вчинені дії всупереч закону та порушують його законні права та інтереси, тому в задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод необхідно відмовити.

Враховуючи те, що судом не встановлено порушень права користування земельною ділянкою та власністю, так само як і протиправність дій відповідача ОСОБА_2, в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної саме з порушенням права користування власністю також необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,88, 212, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання виконати певні дії, усунення перешкод та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: