РІШЕННЯ

Іменем України

04 квітня 2016 року смт. Близнюки

Близнюківский районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Масло С.П.,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до СТОВ АФ «Барвінківська», Головного управління Держпраці у Харківській області, третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у Барвінківському районі Харківської області про поновлення на роботі , скасування акту проведення соціального розслідування нещасного випадку, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до СТОВ АФ «Барвінківська», Головного управління Держпраці у Харківській області, третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у Баровінківському районі Харківської області про поновлення на роботі , скасування акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, зобовязання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, в якому з урахуванням змінених позовних вимог, які були прийняті судом, просив позов задовольнити, поновити його на роботі у СТОВ АФ «Барвінківська» із 27.03.2014 року, скасувати акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 11 квітня 2014 року, зобов'язати відповідачів виконати вимоги «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30.11.2011 року, стягнути із СТОВ АФ «Барвінківська» Барвінківського району Харківської області заробітну плату за час вимушеного прогулу, тобто із 27 березня 2014 року по час розгляду справи судом у розмірі 92 118,56 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 7 684, 47 грн., а всього 99 803,03 грн, стягнути із СТОВ АФ «Барвінківська» Барвінківського району Харківської області 121 059,8 грн. на відшкодування моральної шкоди, разом стягнути із СТОВ АФ «Барвінківська» Барвінківського району Харківської області 220 862,83 грн., допустити негайне виконання рішення. В обґрунтування позову зазначив, що 12 березня 2014 року його фактично було допущено до роботи трактористом-машиністом в СТОВ АФ «Барвінківська». 27 березня 2014 року, виконуючи роботу на закріпленому за ним тракторі, отримав виробничу травму. Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком визначено, що даний випадок не пов'язаний з виробництвом, бо договір від 12.03.2014 року не містить ознак трудового договору. Проте, договір від 12.03.2014 року він не укладав, підпис в цьому договорі йому не належить, що підтверджується рішенням апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2015 року. Вказав, що фактично за вказівкою керівництва СТОВ АФ «Барвінківська» ним виконувалась робота в іншому підприємстві ТОВ «Подолівська» без забезпечення умов праці. Зазначив, що вимоги ст.6 Закону України «Про охорону праці» не були дотримані, оскільки технічна допомога бригадою ремонтників йому надана не була, а самостійне полагодження несправності призвело до травмування. Вважає, що нещасний випадок підпадає під дію «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», оскільки його дія поширюється на працівників, які фактично допущені до роботи роботодавцем. Оскільки ним не погоджений договір №212 від 12.03.2014 року, бо його він не підписував, стверджує, що слід вважати укладення з ним безстрокового трудового договору на невизначений строк. В обґрунтування того, що він перебував у трудових відносинах з підприємством, останній вказував на те, що 12 березня 2014 року його було фактично допущено до роботи трактористом - машиністом СТОВ АФ «Барвінківська». За період роботи з 12 по 15 березня 2014 року заробітна плата позивача складала 475.98 грн. Тому оскільки він перебував на лікарняному, підприємство повинно виплатити йому матеріальні збитки за час вимушеного прогулу. Крім того, в обґрунтування вимог щодо стягнення моральної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу вказав, що незаконні дії відповідача, що полягають у порушенні його трудових прав і як наслідок настання каліцтва на виробництві призвели до втрати можливості на достатній життєвий рівень для нього та його сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг житло та лікування, що завдало йому принижень честі та гідності, моральних переживань, викликавши погіршення здоров`я.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, та просили їх задовольнити з підстав наведених у змінених позовних вимогах.

Представник відповідача СТОВ АФ «Барвінківська» проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні з посиланням на те, що між позивачем та СТОВ АФ «Барвінківська» виникли не трудові відносини, а цивільно-правові.

Представник Головного управління Держпраці у Харківській області у судове засідання не з`явився, надав лист до суду з проханням розглядати справу за його відсутності.

Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у Барвінківському районі Харківської області у судове засідання не з`явився, надав лист до суду, в якому вказав, що проти задоволення позову не заперечує та просить розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, зазначає наступне.

26 січня 2015 року рішенням Барвінківського районного суду Харківської області по цивільній справі, що розглядається позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з СТОВ АФ «Барвінківська» на користь ОСОБА_2 10 000 грн. суми моральної шкоди, стягнуто з СТОВ АФ «Барвінківська» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., в задоволені іншої частині позову відмовлено.

10 червня 2015 року рішенням Апеляційного суду Харківської області рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року скасовано та відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з СТОВ Агрофірма "Барвінківська" на користь ОСОБА_2 моральної шкоди та витрат на правову допомогу. В іншій частині рішення залишено без змін.

18 листопада 2015 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 10 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи рішення попередніх інстанцій суд касаційної інстанції зазначив, що суди не звернули увагу на положення ст..ст. 3, 21, 171,173, ч.ч. 2-4 ст.24 КЗпП України, ч.1 ст.626 ЦК України; у достатньому обсязі не визначились з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них, у наслідок чого не встановили, яким чином можуть бути відновлені права позивача та дійшли передчасних висновків щодо відсутності трудових відносин між сторонами.

Врахувавши висновки та мотиви, з яких було скасовано попередні судові рішення судом касаційної інстанції, встановивши при цьому нові та додаткові обставини по справі, дослідивши докази на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

10 березня 2014 року між ТОВ Агрофірма «Подолівська» та СТОВ АФ «Барвінківська» було укладено договір надання послуг №100314-ПБ, згідно якого СТОВ АФ «Барвінківська» зобов`язалась надавати послуги з використанням своєї сільськогосподарської техніки, своїх власних паливних мастильних матеріалів за участю свого обслуговуючого персоналу на земельних ділянках ТОВ АФ «Подолівська».

Згідно направлення на працевлаштування Барвінківським районним центром зайнятості ОСОБА_2 було направлено для працевлаштування на вільне робоче місце до СТОВ АФ «Барвінківська» за професією на посаду тракторист-машиніст сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва.

Відповідь про прийняте рішення, яка заповнюється роботодавцем, свідчить про те, що ОСОБА_2 12.03.2014 року прийнято на роботу на підставі договору цивільно - правового характеру.

У відповідності до акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжкими наслідками, 27 березня 2014 року, прийнявши зміну від механізатора ОСОБА_3, ОСОБА_2 приблизно о 7 годині 40 хв., приступив до виконання змінного завдання на тракторі NEW HOLLAND Т8.390, номерний знак 12 944 АХ в зчепленні з бороною зубовою ЗБР - 24,близько 11-00 години, після закінчення польових робіт, під час складання в транспортне положення борони зубчатої на полі №212 А, яке належить ТОВ АФ «Подолівська», ОСОБА_2 помітив, що праве крило борони склалося в транспортне положення, а ліве - ні. Під час огляду борони об 11 год. 15 хв. про ці обставини ОСОБА_2 повідомив в телефонному режимі керуючого відділенням для виклику бригади ремонтників. Не дочекавшись ремонтників, ОСОБА_2 приступив до ремонту борони. При цьому необхідно було вивільнити трос, який тримав ліве крило борони. Під час роз шплінтування пальця, який тримав трос, трос вивільнився та з силою вдарив позивача. В результаті ОСОБА_2 було відкинуто на борону і було травмовано. Причиною нещасного випадку є порушення вимог ст.14 Закону України "Про охорону праці"", внаслідок чого допущено травмування дією предметів, що рухаються. На підставі висновку, пояснень та інших документів, комісія дійшла висновку, що даний нещасний випадок ОСОБА_2 не підпадає під дію Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварії на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року за № 1232, де в п. 2 п. п. 2 зазначено, що дія Порядку поширюється на працівників, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт), або фактично допущені до роботи роботодавцем.

Згідно довідки інспектора відділу кадрів СТОВ АФ "Барвінківська" від 26 січня 2015 року, ОСОБА_2 заяви на прийом, копії паспорту і ідентифікаційного коду та трудову книжку не надавав. Вказівки щодо працевлаштування в штат підприємства від керівництва не було, відповідно наказ про прийом не видавався та записів до трудової книжки не вносилось.

З копії трудової книжки ОСОБА_2 та оглянутого в судовому засіданні оригіналу трудової книжки позивача вбачається, що після запису під № 11 від 11.03.2014 року про припинення виплати допомоги по безробіттю, записи про працевлаштування відсутні.

З листа Барвінківського центру зайнятості від 07.05.2015 року № 1111 вбачається, що корінець направлення на працевлаштування, повернутий до центру СТОВ АФ «Барвінківська» містив інформацію про працевлаштування ОСОБА_2 за умовами цивільно-правового договору.

У відповідності до видаткового касового ордеру від 28 березня 2014 року, відомістю на виплату грошей за березень 2014 року за №199 виплата згідно договору цивільно-правового характеру ОСОБА_2 склала 1248,73 грн..

Штатним розписом СТОВ АФ «Барвінківська» станом на 01.01.2014 року підтверджується, що посада тракториста-машиніста на підприємстві відсутня.

Судом встановлено, що зміни у штатному розписі СТОВ АФ «Барвінківська» відбулись з 01.05.2014 року, при цьому додаткові штатні одиниці введені не були, що підтверджується штатним розписом станом на 01.05.2014 року.

З письмових пояснень керівника СТОВ АФ «Барвінківська» від 04 квітня 2016 р. вбачається, що змін у штатному розписі підприємства з 01.01.2014 року по 01.05 2014 року не було.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2015 року по цивільній справі№611/103/15-ц позов ОСОБА_2 до СТОВ АФ «Барвінківська», Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки у Харківській області, третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у Барвінківському районі Харківської області про визнання договору на виконання разової роботи №212 від 12.03.2014 року недійсним задоволено.Визнано недійсним договір на виконання разової роботи №212 від 12.03.2014 року між СТОВ АФ «Барвінківська» в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_2.Рішення набрало законної сили з моменту проголошення.

Крім того, висновком експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області №382 від 10.11.2014 року підтверджено, що, зокрема, підпис від імені ОСОБА_2 в графі «за підрядника» в акті приймання передачі виконаної роботи до договору про виконання разової роботи №212 від 12.03.2014 року, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою. Вказана обставина також було визнано представниками СТОВ АФ «Барвінківська» під час судового розгляду за провадженням, що розглядається.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, з якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник - виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Отже відповідно до ст. 21 КЗпП України предметом трудового договору (контракту) є праця (трудова функція) особи, яка є об'єктом саме трудових правовідносин, які повною мірою врегульовані трудовим законодавством.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Між тим трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження видано не було, але працівника фактично було допущено до роботи (ч. 4 ст. 24 КЗпП України, чинної на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Суд зазначає, що цивільно-правовий договір це угода між громадянином (організацією, установою), на виконання першим певної роботи (наприклад договір на надання послуг) предметом, якого є надання певного результату праці. Суттю такого виду цивільно-правових відносин є те,що одна сторона зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу (надати певну послугу) за завданням другої сторони, а ця друга сторона повинна прийняти та оплатити виконану роботу (надану послугу). Основною ознакою, що відрізняє такі види договорів цивільно-правового характеру від трудових є те, що саме трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності та її організація, натомість за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Особа, яка виконує роботу за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, вона сама організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штатного розпису підприємства для виконання певної роботи за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлення трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації, натомість за договором цивільно-правового характеру оплачується не процес праці, а її результати, які визначаються після закінчення роботи і оплачуються.

Таким чином, суд зазначає, що за наявності ознак притаманних трудовим відносинам, укладається трудовий договір, а за наявності ознак притаманних цивільно-правовим відносинам, укладається договір цивільно-правового характеру.

З матеріалів справи вбачається, що фактичні обставини справи свідчать про те, що між позивачем та СТОВ АФ «Барвінківська» склались саме цивільно-правові відносини, а не трудові, оскільки: по-перше, хоча корінець направлення на працевлаштування свідчить про направлення ОСОБА_2 на вільне робоче місце на посаду тракториста-машиніста, проте штатний розпис СТОВ АФ «Барвінківська» свідчить про відсутність на їх підприємстві на момент направлення позивача такої посади як тракторист-машиніст або подібної до неї, що виключає з самого початку виникнення трудових відносин між сторонами по справі; по-друге, корінець направлення на працевлаштування позивача та лист Барвінківського районного центру зайнятості свідчать про те, що позивач працевлаштований на підприємстві на підставі договору цивільно-правового характеру; по-третє, виплата позивачу грошових коштів відбулась не в результаті трудових відносин, а за результатами виконання роботи за договором цивільно-правового характеру, що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 28 березня 2014 року та відомістю на виплату грошей за березень 2014 року за №199.

Таким чином, суд дійшов висновку, що фактичні обставини справи свідчать про виникнення між сторонами по справі цивільно-правових відносин, що виключає застосування до спірних правовідносин ч.4 ст. 24 КЗпП України та трудового законодавства взагалі.

Отже, позовні вимоги про поновлення на роботі до СТОВ АФ «Барвінківстка» із 27.03.2014 року, стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу з 27.03.2014 року по час розгляду справи судом, є необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи та нормам Цивільного кодексу України, які регламентують відносини виконання робіт (надання послуг) за договорами цивільно-правового характеру.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах визначає Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.11 р. №1232 (далі - Порядок).

Відповідно до п.п. 2 п. 2 вказаного Порядку, дія Порядку поширюється на працівників, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт), або фактично допущені до роботи роботодавцем.

Оскільки, суд дійшов висновку, що позивач не перебував з СТОВ АФ «Барвінківська» у трудових відносинах, в тому числі шляхом фактичного допущення до роботи, то позовні вимоги про скасування акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 11 квітня 2014 року та зобовязання відповідачів виконати вимоги Порядку № 1232 є необґрунтованими та таким, що задоволенню не підлягають, оскільки випадок із ОСОБА_2, який стався 27.03.2014 року не підпадає під дію вищенаведеного Порядку.

Щодо позовних вимог про стягнення із СТОВ АФ «Барвінківська» моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги в цій частині у клопотанні про зміну позовних вимог від 03.03.2016 року, які були прийняті судом, позивач зазначав, що незаконні дії відповідачів, які полягають у порушенні його трудових прав і як наслідок настанні його каліцтва на виробництві та підроблення його підпису у договорі від 12 березня 2014 року призвели до втрати можливості на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, задали йому принижень честі, гідності, моральних переживань, страждань, викликавши погіршення і без того травмованого здоровя.

Тобто, позивач повязує завдання моральної шкоди саме з порушення своїх трудових прав.

Оскільки, судом зроблено висновок про відсутність між сторонами трудових відносин, то і позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від первинних вимог про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та скасування акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку.

У звязку з відмовою у задоволенні позову в повному обсязі у відповідності до ст.88 ЦПК України вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Суд не приймає доводи представників відповідача в обґрунтування наявності цивільно-правових відносин між ОСОБА_2 та СТОВ АФ «Барвінківська» з посиланням на письмові пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2015 року по цивільній справі№611/103/15-ц визнано недійсним договір на виконання разової роботи №212 від 12.03.2014 року між СТОВ АФ «Барвінківська» в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Рішення набрало законної сили з моменту проголошення.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Приписами ч.1 ст. 159 ЦПК України визначено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

З огляду на викладене, суд не приймає вказані докази як належні та допустимі, оскільки вказані пояснення хоча і надані письмово, не можуть вважатись письмовими доказами в розумінні ч.1 ст. 218 ЦП України та ст. 64 ЦПК України, а є фактично показаннями свідків.

Суд вважає необґрунтованими посилання позивача на сам факт виконання сільськогосподарських робіт як підставу застосування ч.4 ст. 24 КЗпП України, оскільки судом було встановлено, що ці роботи виконувалися в рамках цивільно - правових відносин. Не надано доказів і того, що особа СТОВ АФ «Барвінківська», яка має повноваження по прийому (звільненню) позивача, фактично допустила його до виконання робіт в рамках саме трудових відносин.

Враховуючи цивільно-правовий характер спірних правовідносин та відсутність підстав для застосування до них норм трудового законодавства, права позивача відповідно до встановлених фактичних обставин справи не можуть бути відновлені з урахуванням заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 3, 21, ч.ч. 2-4 ст.24 КЗпП України, ч.1 ст.626 ЦК України, п.п. 2 п. 2 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.11 р. №1232, ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 64, 88, 159, 209, 212-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до СТОВ АФ «Барвінківська», Головного управління Держпраці у Харківській області, третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у Барвінківському районі Харківської області про поновлення на роботі , скасування акту проведення соціального розслідування нещасного випадку, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 05.04.2016 року.

Суддя С.П. Масло