У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську Шевцова Т.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання квартири спільною сумісною власністю, визначення частки та визнання права власності на ? частину квартири, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання квартири спільною сумісною власністю, визначення частки та визнання права власності на ? частину квартири.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру та з забороною відповідачу вчиняти дії, спрямовані на відчуження в будь-якій спосіб нерухомого майна квартири АДРЕСА_1.

Необхідність вжиття заходів забезпечення аргументує тим, що спірна квартира придбана за спільні кошти, до укладення шлюбу з відповідачем в 2011 році, а в 2013 році вони розлучились та досягли усної домовленості щодо розподілу майна. Так, йому мала залишитись квартира АДРЕСА_2, а відповідачу квартира АДРЕСА_3. Проте, відповідач подала до суду позов про поділ квартири АДРЕСА_2. При цього, квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за відповідачем, що дає їй можливість у будь-який час продати її чи перереєструвати на сина від іншого шлюбу. Відповідач неодноразово погрожувала йому переоформити квартиру, її відчуження зробить неактуальним даний позов, у звязку з чим просить вжити заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна із забороною на відчуження, при цьому вважає, що арешт майна є основним видом забезпечення позову, а заборона на відчуження допоміжним.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову відповідно до ст.152 ЦПК України встановлюються такі: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 30.11.2011 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3.

Право власності відповідача на спірну квартиру посвідчується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №71792665 від 31.10.2016 року.

Таким чином, з огляду на предмет спору, викладені позивачем обставини спору, суд вважає достатнім та співмірним з предявленими позовними вимогами задовольнити заяву про забезпечення позову частково, вживши заборону на відчуження майна.

Окремо суд зазначає, що арешт майна та заборона на відчуження майна відповідно до ст.152 ЦПК України є рівноцінними заходами забезпечення, однак арешт майна є найбільш обтяжливим заходом забезпечення позову, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

До вирішення спору по суті заборонити ОСОБА_2 /51900, Дніпропетровська область, м.Камянське, вул.Харківська, 17/80, іпн / та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з відчуження у будь-який спосіб квартири АДРЕСА_4 (ОСОБА_3) в м.Дніпрі.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк предявлення ухвали до виконання 1 рік, до 31.10.2017 року.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня винесення ухвали.

Апеляційна скарга повинна бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова