ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/405/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі судді Вовка Є.І.,

при секретарі Германенко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу представника ОСОБА_2, в якій скаржником вказано ОСОБА_3 на дії, постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Проц В.С.,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду з вказаною скаргою до Дарницького районного суду м. Києва щодо визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Проц В.С. від 04.03.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу у ВП №45788163 та щодо повернення виконавчого листа для подальшого виконання до вказаної виконавчої служби.

Вимоги скарги обгрунтовані наступними обставинами.

Всупереч положенням діючого законодавства, зокрема, ст.11, ст.47, ст.6 Закону України „Про виконавче провадження" головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Проц В.С. виніс постанову 04.03.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу у ВП №45788163, не виконавши у повному обсязі виконавчі дії за виконавчим листом №753/5681/14-ц, виданим Дарницьким районним судом м.Києва 26.11.2014 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3

Дослідивши наявні матеріали, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини.

З наданої скаржником копії постанови (заперечень щодо автентичності якої суб»єктом оскарження не надано) вбачається, що головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Проц В.С. виніс постанову 04.03.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу у ВП №45788163, за виконавчим листом №753/5681/14-ц, виданим Дарницьким районним судом м.Києва 26.11.2014 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" (в редакції станом на 04.03.2016 року), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі (а не частково) вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.4 ст.47 Закону України „Про виконавче провадження", про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення.

Проте, в обгрунтування вказаної постанови зазначено зокрема, що: "Згідно відповіді Головного управління держземагенства у м. Києві земельні ділянки не реєструвалися." Що на думку суду не може бути визнано належним мотивуванням підстав винесення вказаної постанови у зв"язку з не зазначенням особи щодо якої не реєструвалися земельні ділянки. А також з вказаної постанови вбачається відсутність реквізитів документів, на підставі яких зазначено про відсутність майна та коштів у боржника, в тому числі, не вбачається на підставі якого саме документу державним виконавцем зроблено висновок щодо відсутності у боржника відкритих рахунків (без зазначення навіть конкретно визначеної території (назви держави, області, тощо) на якій відсутні такі рахунки).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

При цьому під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Проте, реалізація вказаного подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державним виконавцем залишена поза увагою.

Згідно з ч.1 ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як передбачено ч.1 ст.6 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належить задовольнити частково вимоги скарги, а саме: скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Проц В.С. від 04.03.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу у ВП №45788163.

В задоволенні решти вимог скарги належить відмовити як у необгрунтованих, неконкретних та безпідставних, в тому числі, щодо повернення виконавчого листа саме судом.

Так, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.383-388 ЦПК України, Законом України „Про державну виконавчу службу",

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Проц В.С. від 04.03.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу у ВП №45788163.

Відмовити в задоволенні решти вимог скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом 5 днів.

СУДДЯ: