Справа № 310/1481/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2016 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Крамаренка А.І.,

при секретарі - Корнієнко Н.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 06.10.2015 року він здав у ремонт до спеціалізованої майстерні з ремонту виробів з хутра та шкіри належну йому шкіряну куртку з хутром, вартістю 6000 грн. Майстерня розташована по пр. Азовському, 23/2 у м. Бердянську та належить ФОП ОСОБА_3 За усною домовленістю з відповідачем забрати куртку та оплатити послуги з її ремонту він повинен був через тиждень, а саме 13.10.2015 року.

13.10.2015 року він прийшов до майстерні, щоб забрати куртку, але відповідач повідомила його, що ремонт куртки нею не був виконаний, оскільки вона її втратила. В звязку з цим він запропонував їй відшкодувати завдані йому збитки, виплативши вартість куртки у розмірі 6000 грн., але відповідач посилаючись на відсутність у неї грошів, відмовилась та запропонувала пошити аналогічну куртку, на що він не погодився.

Просив стягнути з ФОП ОСОБА_3 на його користь 6000 грн. в рахунок відшкодування завданих йому збитків та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що внаслідок протиправних дій відповідача у нього погіршився стан здоровя, але до лікарів він не звертався і самостійно придбав медичних препаратів на 1500 грн.

Представник відповідача за договором про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що дійсно куртка позивача була втрачена відповідачем, проте остання не відмовлялась сплатити позивачу вартість втраченої куртки до 25 березня 2016 року, про що видала розписку. Позов в частині вимог про відшкодування маральної шкоди вважала не доведеним.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона була присутня при спілкуванні сторін з приводу втрати куртки позивача. ОСОБА_3 пропонувала ОСОБА_1 пошити аналогічну куртку або сплатити вартість куртки частками, на що останній відмовився.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги частково задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.10.2015 року ОСОБА_1 здав до спеціалізованої майстерні з ремонту виробів з хутра та шкіри належну йому шкіряну куртку з хутром вартістю 6000 грн.

Сторонами у справі визнається і у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що вказана вище майстерня належить ФОП ОСОБА_3, яка й прийняла у позивача належну йому куртку. В подальшому куртка позивача була втрачена, у звязку з чим ОСОБА_3 зобовязалася в строк до 25.03.2016 року відшкодувати позивачу вартість втраченої куртки у розмірі 6000 грн., про що написала розписку.

У відповідності до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з тлумаченнями Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа) котрий придбає, замовляє, використовую або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємства.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Виходячи зі змісту ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав. Захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші державні органи, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець зобов'язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв'язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).

Вартість втраченої куртки підтверджується товарним чеком від 20.01.2015 року і складає 6000 грн.

Доводи представника відповідача про те, що позивач не надав документ на підтвердження укладання між сторонами договору побутового підряду а відтак й неможливість застосування до даних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки обовязок видати замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладання договору, Законом покладений саме на підрядника.

З огляду на наведені вище приписи Закону та встановлені обставини суд приходить до висновку, що позов в частині позовних вимог про відшкодування завданих матеріальних збитків у розмірі 6000 грн. є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Твердження позивача щодо небажання відповідача відшкодувати завдані нею збитки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються розпискою від 24.11.2015 року та поясненнями свідка ОСОБА_4 Також позивачем не було надано доказів наявності причинного зв'язку між втратою його куртки та погіршенням стану його здоровя.

Частинами 1, 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню на користь держави з ФОП ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 10, 15, 57 -61, 88, 212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) у відшкодування завданих збитків 6000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко