АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Качана В.Я.

при секретарі Сіра О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Установи «28 управління начальника робіт» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2015р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Установи «28 управління начальника робіт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

встановила:

у січні 2014р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача 34 516грн. та повернення сплаченого судового збору у сумі 345,16грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що є власником квартири АДРЕСА_1 - поштова адреса АДРЕСА_2. 26 жовтня 2013р. сталося залиття квартири внаслідок пошкодження (тріщини) вентиля на трубопроводі холодного водопостачання у вбиральні, площею 2,6кв.м., який був встановлений забудовником - відповідачем по справі, який є також і балансоутримувачем будинку. Внаслідок залиття квартири були пошкоджені підлога, стелі та стіни квартири, а вартість ремонтних робіт становить 28 016грн. Також позивач зазначала, що на складання дефектного акту та кошторисної документації нею було витрачено 1500грн.

Крім того, позивач посилалася на те, що неправомірними діями відповідача їй була завдана моральна шкода, так як відповідач не бажав добровільно відшкодувати завдану шкоду та провести ремонтні роботи, а вона повинна була докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, тому розмір моральної шкоди нею визначений у сумі 5000грн.

У листопаді 2015р. позивач збільшила розмір позовних вимог і просила стягнути з відповідача 30 134грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та за проведення судових експертиз 9840грн.

Рішенням суду від 13 листопада 2015р. позов задоволено частково. Стягнуто з Установи «28 управління начальника робіт» на користь ОСОБА_1. матеріальну шкоду у сумі 30 134грн. 40коп., моральну шкоду у сумі 2 000грн. та судові витрати у сумі 9840грн. і 588грн. 76коп.

У поданій апеляційній скарзі Установа «28 управління начальника робіт» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/2336/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Набудович І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
позивачем не надано доказів, що шкода була завдана діями відповідача. Також відповідач

- 2 -

вважає, що судом не було обґрунтовано рішення про стягнення моральної шкоди у сумі 2000грн.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення позивача та її представника, які просили залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2.

26 жовтня 2013р. сталося залиття квартири позивача.

Згідно акту, складеного 28 жовтня 2013р. членами комісії - співробітниками «28 УНР» та затвердженого начальником будинкоуправління «28 УНР» 31 жовтня 2013р., залиття квартири 90 відбулося внаслідок пошкодження (тріщини) вентиля на трубопроводі холодного водопостачання у вбиральні, площею 2,6кв.м., у помешканні, площею 84,1кв.м. деформована підлога із ламінату, у вбиральні, площею 2,6кв.м. на стінах та стелі є руді плями (стеля та стіни пофарбовані водоемульсійною фарбою).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, позивач зобов'язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини.

Згідно висновків судової металознавчої та трасологічної експертизи від 7 вересня 2015р., проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, причиною руйнування з розділенням на частки металевого корпусу кульового вентиля, встановленого у приміщенні вбиральні квартири АДРЕСА_2, є утворення в його стінці первісної тріщини по лінії між різьбового простору і послідуючого долому від дії таких, що перевищили несучу спроможність матеріалу деталі, навантажень переважного розтягу. При цьому несуча спроможність стінки вентиля була послаблена наявністю зони геометричної неоднорідності. Це могло сприяти виникненню первісної тріщини особливо при встановленні вентиля «внатяг» або перетягуванні різьбового з'єднання. Доломування могло відбутися внаслідок дії звичайних експлуатаційних навантажень переважно розтягу зі згином, у тому числі хаотичної вібрації при кавітації, зміну тиску води тощо, які перевищили несучу спроможність ослабленої первісною тріщиною деталі. Ознак, що свідчили б про не експлуатаційний зовнішній механічний вплив на представлений вентиль при експертному дослідженні не виявлено.

Під час судового розгляду було встановлено, що відповідач є забудовником будинку та його балансоутримувачем, і саме при будівництві будинку забудовником був встановлений вентиль, пошкодження якого ймовірно відбулося при його встановленні.

Факт встановлення вентиля забудовником не заперечувала представник відповідача під час розгляду справи апеляційним судом.

Також з наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем не здійснювалося перепланування вбиральні, де був розташований пошкоджений вентиль, а також не здійснювалося перепланування трубопроводів холодного водопостачання, на яких був

- 3 -

встановлений вентиль.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем суду були надані докази у підтвердження завдання шкоди у результаті дій відповідача, який допустив пошкодження вентиля при його встановлені у квартирі позивача.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1166 ЦК України саме відповідач повинен був довести суду, що шкода позивачу була завдана не з його вини.

Проте, у порушення вказаної норми матеріального права та положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України відповідачем таких доказів суду першої інстанції надано не було, а відповідач обмежився наданням суду заперечень проти позову та посиланнями на те, що саме позивач повинен був надати докази у підтвердження наявності вини відповідача у пошкодженні вентиля.

Посилання представника відповідача на те, що при прийнятті квартири та підписання акту прийому-передачі квартири 22 червня 2012р. позивач не висловлювала будь-які зауваження стосовно стану обладнання, у тому числі і вентиля, яке було встановлено у кватирі забудовником, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки з висновку вищезазначеної експертизи вбачається, що тріщина у вентилі ймовірно виникла при його встановленні, а доломування могло виникнути у результаті експлуатації. При цьому, відповідачем суду не було надано доказів, що позивачем неналежним чином здійснював експлуатацію вентиля, а після прийняття квартири та її залиттям пройшов не тривалий час.

Доводи апеляційної скарги, що за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи не встановлено причини залиття квартири, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки огляд квартири експертом проводився після демонтажу пошкодженого вентиля та його заміни, про що зазначено у тексті висновку.

Крім того, причина залиття підтверджена актом від 28 жовтня 2013р., який був складений працівниками відповідача, затверджений начальником будинкоуправління «28 УНР» та не спростовувався відповідачем.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 лютого 2015р., проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_2 становить 30 134,40грн.

За таких обставин, позивачем надані суду першої інстанції докази, які підтверджують завдання позивачу матеріальної шкоди, а також розмір завданої шкоди.

Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтування неправильності визначення розміру завданої позивачу матеріальної шкоди, тому колегія суддів вважає, що зазначена вище сума відповідачем не оспорюється.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд навів обґрунтування прийнятого рішення, оцінив надані сторонами докази, врахував винну поведінку відповідача, час та зусилля, які позивачу необхідно було застосовувати для захисту своїх порушених прав, тому колегія суддів вважає безпідставним доводи апелянта про відсутність доказів заподіяння позивачу моральної шкоди.

Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

- 4 -

ухвалила:

апеляційну скаргу Установи « 28 управління начальника робіт» відхилити, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: