АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

31 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Музичко С.Г.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного підрозділу «Київські електричні мережі» про визнання зобов'язання припиненим належним виконанням, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 17.12.2015 року у задоволені данного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі. Представник позивача зазначає, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процессуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а висновки суду грунтуються на припущеннях. Судом безпідставно не ураховано, що позивач регулярно сплачував за спожиту електроенергію.

В суді апеляційної інстанції представник позивач за довіреністю ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник Публічного акціонерного товариства «Київенерго» після перерви оголошеної для проведення взаємо звірки у судове засідання не з'явився, але наддав письмові пояснення та акт звірки. Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено відсутність заборгованості по оплаті електроенергії і вважав встановленим, що позивач здійснював платежі на власний розсуд у неповному розмірі.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується та вважає їх правильним.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно з Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, постачання електроенергії здійснюється на підставі договору або особового рахунку споживача.

23.06.2011 року між сторонами був укладений Договір про користування електричною енергією, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався постійно постачати позивачу електричну енергію у необхідних йому обсягах, а позивач зобов'язався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені договором ( а.с.12) .

Відповідно до п.п. 19, 21 Правил користування електричною енергією для населення розрахунки за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку здійснюється споживачем,протее енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань цих приладів та правильність оформлення платіжних документів.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що у нього немає заборгованості по сплаті платежів за електроенергію, оскільки він таки платежі здійснює своєчасно та у повному обсязі.

Заперечуючи проти позову відповідач вказував, що у позивача існує заборгованість, оскільки дані у самостійно заповнених позивачем квитанціях про обсяг спожитої електроенергії та тарифів не відповідають фактичним.

Дані обставини ретельно перевірені судом першої інстанції, та згідно наявних у справі доказів зроблений висновок про недоведеність позивачем відсутності в нього заборгованості перед відповідачем та щодо неправомірності дій останнього.

За правилами ст.10 ЦПК України кожна з сторін повинна довести свої доводи та заперечення.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 наддав квитанції про сплату платежів, а відповідач - акти контрольного обходу споживачів.

Зазначені докази мають протиріччя, дані зазначені у квитанціях, наданих позивачем, не відповідають даним показників його електролічильника, знятим під час перевірок.

При цьому позивач не посилався та не доводив того, що електролічильник був несправним або відбулися збої в системі електромережі.

Для перевірки доводів апеляційної скарги, колегією суддів було запропоновано сторонам провести додаткову взаємозвірку даних. За наслідками проведення такої звірки було складено Акт звіряння № 1/3 від 28.03.2016 року у якому визначено наявність у позивача заборгованості у розмірі 5 187.99 грн. Та обставина, що позивач не погоджується з наявністю заборгованості не свідчить про її відсутність і висновки зроблені у цьому акті ніяким чином ним не спростовані.

З огляду на встановлені обставини доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 752/3141/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2409/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.