Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1288/15-ц
Провадження № 2/280/61/16
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2016 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі :

Головуючого - судді Василенка Р.О.

із секретарем - Бех І.О.

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 12червня 2004 року по 10квітня 2014 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування в шлюбі було придбано квартиру, згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2007 за адресою АДРЕСА_1 та оформлено на відповідача та дітей сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/3 частині кожному. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), а тому відповідно оформлена на відповідача 1/3 частина спірної квартири є спільною сумісною власністю, а тому просить визнати 1/3 частину спірної квартири спільною сумісною власністю та визнати за ним право власності на 1/6 частину спірної квартири.

В ході розгляду справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що в період шлюбу придбали квартиру, 1/3 частка якої є спільною сумісною власністю. Просять позов задовольнити.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю, оскільки придбана за особисті кошти відповідача, отримані від продажу квартири набутої в процесі приватизації. Просять відмовити в задоволенні позову.

Допитана свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що позивач немає ніякого відношення до спірної квартири, оскільки відповідач купила її за кошти від продажу своєї квартири.

Допитана свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що доплачували гроші для купівлі спірної квартири, яка куплена і за гроші позивача.

Допитана свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що квартиру сторони купували в неї, приїжджали разом.

Суд, заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Так, судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 12 червня 2004 року по 10 квітня 2014 року. Під час перебування в шлюбі було придбано квартиру, згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2007 за адресою АДРЕСА_1 та оформлено на відповідача та дітей сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/3 частині кожному, ціна вказаного договору складала 15600грн., договір зареєстровано в реєстрі за № 2390 (приватний нотаріус Самойленко А.Г.)

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27 грудня 2007 ОСОБА_3 виступала одним з продавців квартири АДРЕСА_2, зареєстровано в реєстрі за № 2384 (приватний нотаріус Самойленко А.Г.), ціна договору 152800грн. Вказана квартира набута відповідачем в процесі приватизації, що сторонами визнається та не оспорюється.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 57 СК України майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка це майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, а як встановлено судом, то спірна квартира була придбана за особисті кошти відповідача отримані від продажу квартири право власності на яку набуто в процесі приватизації, а також обставини укладення вищевказаних договорів підтверджують факт набуття спірної квартири за особисті кошти відповідача, оскільки договори укладались в один день, першою було продано квартиру належну відповідачу за 152800грн., після чого придбано спірну квартиру за 15600грн.

Будь-яких доказів внесення спільних коштів чи коштів позивача за спірну квартиру суду не надано.

Враховуючи викладене, на підставі ч.1 ст. 60, п.3 ч.1 ст. 57 СК України, керуючись ст.ст. 3,10,60,88,208,209,212,213,215,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/6 частину вказаної квартири - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.О. Василенко