Справа №: 398/414/16-ц
У Х В А Л А

"17" березня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі судді Петрової О.Ф.,

за участю секретаря Сніжко І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики з урахуванням інфляційних та річних на загальну суму суму 150 572 грн.

19 лютого 2016 р. відкрито провадження у цій справі.

15 березня 2016 р. позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер :02:000:5158, розташовану на території Войнівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, що належить відповідачці ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №106347 і призначена для ведення особистого селянського господарства.

Суд не вбачає підстав для накладення арешту на майно відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст. 151 ЦПК України).

Згідно п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Верховний Суд України в п.4 постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 р. № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки обмеження можливості користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Наразі суд бере до уваги те, що копія Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на імя ОСОБА_2, не посвідчена, спосіб отримання копії цього документа позивачем не зазначений, цей документ не відображає обєктивного та дійсного правового стану майна відповідачки, не дає можливості встановити, хто володіє та використовує земельну ділянку на даний час і на яких правових підставах.

Крім того, докази співмірності вимог з вартістю майна, що перебуває у власності відповідачки, відсутні.

З огляду на викладене суд відмовляє позивачеві в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя