Справа № 727/9383/15-ц
Провадження № 2/727/102/16
Р І Ш Е Н Н Я

(ЗАОЧНО)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. Мотивують заявлені вимоги тим, що 10.04.2006 року між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №678, з подальшим внесенням змін та доповнень відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 35000,00 грн. зі сплатою процентів. Вказують, що внаслідок укладеного 17.12.2012 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» договору відступлення, Банк відступив право вимоги щодо заборгованості по кредитних договорах, у тому числі і по кредитному договору №678 від 10.04.2006 року, укладеному між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_3 зазначають, що в забезпечення повернення кредиту за кредитним договором №678 від 10.04.2006 року, укладеним між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №1003 від 10.04.2006 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_4, відповідно до якого останній, як поручитель виступив перед банком за виконання зобовязань ОСОБА_3, в якості солідарного боржника та в забезпечення повернення кредиту за кредитним договором №678 від 10.04.2006 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_5 також було укладено договір поруки №1004 від 10.04.2006 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_5, відповідно до якого ОСОБА_5 виступив поручителем перед банком за виконання зобовязань ОСОБА_3, як солідарного боржника. Посилаються на те, що боржник ОСОБА_3 належним чином взяті на себе кредитні зобов»язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого, станом на 27.10.2015 року утворилась по кредитному договору заборгованість у розмірі 13315,68 грн., і складається із заборгованості: за кредитом в розмірі 11636,38 грн.; по відсотках в розмірі 1453,77 грн.; пені в розмірі 225,53 грн. Просять позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», за довіреністю - ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 74 ЦПК України, до суду останньою надано письмову заяву (клопотання) про розгляд справи у відсутність представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримано в повному обсязі, які просять задовольнити.

Відповідачі, відповідно - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання повторно не зявилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 74 ЦПК України, від останніх відомостей про поважність причин неявки в засідання не надано, заяв про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходило.

Отже, суд вважає за можливе, розглянути справу у відсутність відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та зі згоди представника позивача у наданій письмовій заяві, в заочному порядку. Зокрема, ст..ст.169 ч.4, 224 ЦПК України, визначено, «якщо відповідача було належним чином повідомлено і який не зявився в судове засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».

Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу.

Вивчивши і розглянувши матеріали справи, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом, належними доказами по справі встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Зокрема, 10.04.2006 року між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №678, з подальшим внесенням змін та доповнень відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 35000,00 грн. (а.с.6-8). Відповідач ОСОБА_3 зобов'язувалася сплатити проценти в сумі, строках та умовах, передбачених договором.

Судом установлено, що між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №1003 від 10.04.2006 р. в забезпечення повернення кредиту за кредитним договором №678 від 10.04.2006 року, відповідно до якого відповідач ОСОБА_4 виступив поручителем перед банком за виконання зобовязань ОСОБА_3, як солідарного боржника (а.с.15).

В забезпечення повернення кредиту за кредитним договором №678 від 10.04.2006 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №1004 від 10.04.2006 р., відповідно до якого відповідач ОСОБА_5 виступив поручителем перед банком за виконання зобовязань ОСОБА_3, як солідарного боржника (а.с.17).

Судом крім наведеного, установлено, що відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого, станом на 27.10.2015 року в ОСОБА_3 утворилась по кредитному договору заборгованість в розмірі 13315,68 грн., яка, відповідно, складається із заборгованості: за кредитом в розмірі 11636,38 грн.; по відсотках в розмірі 1453,77 грн.; пені в розмірі 225,53 грн. (а.с.19).

Розрахунок заборгованості по кредиту ОСОБА_3 станом на 27.10.2015 року свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена.

Внаслідок укладеного - 17.12.2012 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» договору відступлення, Банк відступив право вимоги щодо заборгованості по кредитних договорах в тому числі і по кредитному договору №678 від 10.04.2006 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_3 (а.с.20- 30).

Дані правовідносини виникли між сторонами на підставі вчинення кредитного договору, укладеного у письмовій формі відповідно до вимог ст.1055 ЦК України.

Згідно ст. 526, 549 та 550 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу).

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, у разі наявності нотаріально завіреного договору забезпечення кредиту (іпотеки, застави) на виконання припису ч. 1 ст. 513 ЦК України додатково укладається договір відступлення права вимоги заставодержателя або іпотекодержателя за відповідним договором забезпечення.

Отже, на підставі сукупності досліджених доказів по справі, в їх сукупності і системному аналізі чинних правовідносин, суд вважає, що відповідачем ОСОБА_3 неналежно виконував умови укладеного кредитного договору, допустив заборгованість, розмір якої визначено з урахуванням вимог закону та умов договору; при цьому, судом звертається увага, що будь яких заяв про застосування позовної давності не заявлялося, оскільки, позовна давність застосовується лише за заявою сторони, а ОСОБА_4 такої заяви не робив (ч. 4 ст. 267 ЦК України), що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-25цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім наведеного вищенаведене узгоджується і з висловленими правовими позиціями Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 та від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

З урахуванням норм частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у звязку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Визначено ст. 57 ЦПК України, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яки суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню.

З відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, документально підтверджених.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 256-257, 513Ю 554, 1050, 1046-1054, 1077 ЦК України та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, - ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, мешканців АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», , п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346; юридична адреса: 07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, буд.14, заборгованість за кредитним договором №678 від 10.04.2006 року у розмірі 13315,68 грн., що складається із заборгованості: за кредитом в розмірі 11636,38 грн.; по відсотках в розмірі 1453,77 грн.; пені в розмірі 225,53 грн.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, мешканців АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», , п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346; юридична адреса: 07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, буд.14, судові витрати документально підтверджені платіжним дорученням №16878 від 27.11.2015 р. в розмірі 1218,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в засіданні при проголошенні рішення в цей же строк з дня отримання копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Слободян Г.М.