Справа № 645/93/16-ц
Провадження № 2-о/645/32/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Дикань Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту проживання на території України,

в с т а н о в и в:

14 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України та просить встановити факт її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона народилась 09.01.1963 року в м. Авдіївка Авдіївського району Донецької області Української РСР.

10 вересня 1982 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, після укладення шлюбу присвоєні прізвища, чоловікові ОСОБА_3, дружині ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану був зроблений запис № 1208 (підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим повторно, І-ВЛ №318835 від 30 листопада1995 року).

З моменту реєстрації шлюбу у 1982 р. заявник постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент вселення заявника в квартиру в ній були зареєстровані: ОСОБА_4 (наймач), помер 25 липня 1980 р., чоловік заявника ОСОБА_3 та його матір ОСОБА_5

27.11.1983 року у м. Харкові від шлюбу народилась її донька ОСОБА_1, яка постійно проживає з заявником за адресою: АДРЕСА_1.

Чоловік заявника, ОСОБА_3 помер 26.11.2000 року, його матір, ОСОБА_5, померла у 1983 році.

Після вселення до квартири заявник в ній не була зареєстрована. Також вона після реєстрації шлюбу не отримала новий паспорт на прізвище ОСОБА_5, а продовжувала проживати з паспортом колишнього СРСР, зразка 1974 р. на прізвище ОСОБА_2.

14.02.2002 року рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова, яке набуло чинності 17 березня 2002 року за заявником було визнано право користування жилим приміщенням: АДРЕСА_2.

Рішенням суду було встановлено, що ОСОБА_1 проживає у вказаній квартирі з 1982 року, за квартиру сплачує, іншого житла не має.

У кінці 2014 року заявник виявила у себе відсутність паспорту колишнього СРСР зразка 1974 року, який вона мала для підтвердження своєї особи. В грудні 2014 року заявник звернулась до ЦНАП Фрунзенського району із заявою про отримання паспорту громадянина України у звязку із втратою паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року.

Провадження у справі про втрату паспорта заявника знаходилось на розгляді Фрунзенського РВ у м. Харкова ГУ ДМС України в Харківській області та було припинено 26.02.2015 року у звязку з ненаходженням жодної відповіді щодо підтвердження видачі паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року на імя заявника ОСОБА_2 (вищезазначене підтверджується висновком про проведену перевірку від 16.12.2014 року ДІМ Фрунзенського РВ ХМУ ГУ ДМС України в Харківській області).

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд встановити факт її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення вищезазначеного факту необхідно заявнику для підтвердження належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 підтримали заявлені вимоги у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Фрунзенського РВ у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась 09.01.1963 року в м. Авдіївка Авдіївського району Донецької області Української РСР. (а.с. 5)

10 вересня 1982 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові ОСОБА_3, дружині ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану був зроблений запис № 1208 (свідоцтво про укладення шлюбу, видане повторно, І-ВЛ №318835 від 30 листопада 1995 року на а.с. 6).

Після реєстрації шлюбу заявник не отримала новий паспорт на прізвище ОСОБА_3, а продовжувала проживати з паспортом колишнього СРСР, зразка 1974 р. на прізвище ОСОБА_2.

14.02.2002 року рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова, яке набрало законної сили 17 березня 2002 року за заявником було визнано право користування жилим приміщенням: АДРЕСА_3.

Під час ухвалення рішення судом було встановлено, що ОСОБА_1 проживає у вказаній квартирі з 1982 року, за квартиру сплачує, іншого житла не має. (а.с. 7).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У кінці 2014 року заявник виявила у себе відсутність паспорту колишнього СРСР зразка 1974 року. 16 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до ЦНАП Фрунзенського району із заявою про отримання паспорту громадянина України у звязку із втратою паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року.

Провадження у справі про втрату паспорта заявника знаходилось на розгляді Фрунзенського РВ у м. Харкова ГУ ДМС України в Харківській області та було припинено 26.02.2015 року у звязку з ненаходженням жодної відповіді щодо підтвердження видачі паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року на імя заявника ОСОБА_2 Вищезазначене підтверджується висновком про проведену перевірку від 16.12.2014 року ДІМ Фрунзенського РВ ХМУ ГУ ДМС України в Харківській області та відповіддю в.о. начальника Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області від 26.02.2015 року. (а.с. 8, 9).

Згідно довідки, виданої ОСОБА_1 начальником Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 12.06.2015 року, особу заявника встановлено, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. (а.с. 10).

Факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України за станом на 24 серпня 1991 року підтвердили у судовому засіданні свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Так свідок ОСОБА_8, яка є сусідкою ОСОБА_1, повідомила суду, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1964 року. ОСОБА_1 переїхала до вказаного будинку у 1982 році та постійно проживає за адресою: м. Харків, Танкопія, 35/1, кв. 10.

Свідок ОСОБА_9, повідомила суду, що вона є подругою ОСОБА_1 З 1980 року навчалися разом у Харківському обліково-кредитному технікумі. Після закінчення навчання ОСОБА_9 поїхала до м. Дніпропетровськ, проте продовжила підтримувати зв'язок із ОСОБА_1, шляхом листування. Листи ОСОБА_1 направляла за адресою: м. Харків, Танкопія, 35/1, кв. 10, з 1982 року по 2003 рік.

Свідок ОСОБА_10, яка є сусідкою ОСОБА_1, повідомила суду, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1969 року. З ОСОБА_1 познайомилась у 1982-1983 роках, коли остання переїхала до вказаного будинку. За адресою: м. Харків, Танкопія, 35/1, кв. 10, ОСОБА_1 тоді проживала з чоловіком та його батьками, нікуди не виїздила, не переїздила та до теперішнього часу там проживає.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на

території України.

Згідно пп. 6 п. 7 гл. ІІ Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 21.03.2001 р. № 215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

За п. 8 вказаного Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

З урахуванням наведеного, суд вважає вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, та приходить до висновку, що ОСОБА_1 постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 61, 209, 212-215, 218, 256, 259, 273 ЦПК України, Законом України «Про громадянство України», суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г. С. Шевченко