АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/573/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_6 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чорнобаївського районного управління юстиції, стягувач ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк», заінтересована особа ВДВС Чорнобаївського РУЮ, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року представник ОСОБА_6 ОСОБА_9 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Чорнобаївського РУЮ ОСОБА_10 та просив визнати не чинною постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48964993 від 06 жовтня 2015 року; визнати не чинною постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48962437 від 06 жовтня 2015 року; визнати дії державного виконавця ВДВС Чорнобаївського РУЮ ОСОБА_10 протиправними щодо відкриття виконавчого провадження на підставі не чинного виконавчого листа, несвоєчасного направлення постанови про відкриття виконавчого провадження та позбавлення боржника добровільно виконати рішення суду.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_6 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати означену ухвалу суду першої інстанції та винести нове процесуальне рішення, яким скаргу на дії державного виконавця задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником обраний спосіб захисту права, який не може бути предметом розгляду скарги на дії державного виконавця, а також право скаржника на добровільне виконання рішення суду не порушене.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму ВССУ « 6 від 07 лютого 2014 року при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, рішенням Чорнобаївського районного суду від 03 жовтня 2011 року позовні вимоги ПАТ АБ Укргазбанк задоволено повністю, стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на користь ПАТ АБ Укргазбанк заборгованість за кредитним договором в сумі 16 966,04 Євро, пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 31 418,92 грн. та судові витрати в сумі 1 820,00 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про розірвання кредитного договору відмовлено.

Районним судом встановлено та не спростовано скаржником, що строк на пред'явлення стягувачем виконавчих листів до виконання не пропущений, оскільки до відкриття виконавчого провадження 06 жовтня 2015 року, стягувач вже двічі звертався до виконавчої служби для примусового виконання рішення, у зв'язку із чим відкривалися виконавчі провадження 02 лютого 2012 року (30 грудня 2014 року виконавчий лист повернений без виконання) та 07 квітня 2015 року (27 червня 2015 року виконавчий лист повернений без виконання), а тому у силу ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» строк на пред'явлення переривався.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Ці розяснення узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини щодо правової навантаженості статті 6 Конвенції. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом має розцінюватися як невідємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обовязком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції.

06 жовтня 2015 року за заявою стягувача ПАТ «Укргазбанк» про примусове виконання виконавчого листа, який був виданий 01 грудня 2011 року № 2-591, виданого Чорнобаївським районним судом (про стягнення боргу у розмірі 432 454,34 грн. з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укргазбанк») державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чорнобаївського районного управління юстиції ОСОБА_12 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 48964993, в якій боржнику було запропоновано добровільно виконати вимоги виконавчого документу в строк до 13 жовтня 2015 року та попереджено, що в разі невиконання рішення в наданий строк його виконання буде здійснено в примусовому порядку зі стягненням виконавчого збору та витрат, пов'язаних із провадженням виконавчих дій. (а.с. 5)

Того ж дня, 06 жовтня 2015 року тим же державним виконавцем відкрито виконавче провадження за заявою стягувача про примусове виконання виконавчого листа, який був виданий 01 грудня 2011 року № 2-591, виданого Чорнобаївським районним судом (про стягнення боргу у розмірі 33 238, 92 грн. з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укргазбанк») № 48962437 (а.с. 6)

Також, у відповідності до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 жовтня 2015 року, оскільки державним виконавцем не своєчасно направлено на адресу боржника оскаржувані постанови.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення та інших осіб у визначених законом випадках.

Частиною 1 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 2 даної статті передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За вимогами ч. 5 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Скаржник зазаначає, що копії постанов про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем направлені боржнику набагато пізніше встановленого законом строку.

02 листопада 2015 року представник боржника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 31 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

При цьому, направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження простою кореспонденцією, а не рекомендованим листом, не тягне за собою незаконність самої постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також судом встановлено, що після винесення оскаржуваних постанов арешт на майно боржника не накладався, постанова про стягнення з ОСОБА_6 виконавчого збору не виносилася, а тому вірно прийшов до висновку що боржником не доведено порушення його прав несвоєчасним отриманням оскаржуваних постанов.

Крім того, матеріалами справи не підтверджено звернення боржника до виконавчої служби із заявою про відкладення виконавчих дій для добровільного виконання рішення, що передбачено ст. 35 Закону. Судове рішення боржником в добровільному порядку не виконано. Зазначеним спростовуються посилання боржника на те, що неотримання ним копії постанов про відкриття виконавчого провадження позбавило його можливості добровільно виконати судове рішення у встановлений законом строк.

Вимоги представника боржника визнати дані постанови нечинними на законі не ґрунтується, оскільки така процесуальна дія чинним законодавством не передбачена, про що вірно зауважено і судом першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, п. 1 ч. 1 ст.312, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :