АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Малік Т.І.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Беседіна ВладиславаІвановича, який діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про припинення договору поруки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання Договору поруки, що укладений 18.02.2014 р. за №61114Р1, припиненим.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з метою виконання зобов'язань ТОВ «Млін Сервіс» за кредитним договором від 11 жовтня 2013 року № 61113V 10 між сторонами у даному спорі був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого у разі невиконання Позичальником основного зобов'язання Кредитор має право вимагати виконання цього зобов'язання у Поручителя або Позичальника, як солідарних боржників.

Кредитним договором визначено, що кінцевим термін погашення Овердрафту є 10 жовтня 2014 року.

Позивач посилався на те, що після закінчення строку виконання основного зобов'язання Банк не звернувся до нього з вимогами про стягнення заборгованості.

14 липня 2015 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» звернувся з позовом до Білокураківського районного суду Луганської області про стягнення з позивача, як поручителя, заборгованості за Кредитним договором.

Даний позов був задоволений відповідно до заочного рішення від 19 листопада 2015 року, однак воно оскаржується в апеляційному порядку.

Справа №752/5568/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/13266/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Оскільки в межах строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України Банк не звернувся до позивача з вимогою про стягнення, як з поручителя, заборгованості за кредитним договором, позивач просить визнати поруку за Договором поруки припиненою.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про припинення договору поруки - задоволено.

Визнано поруку за Договором поруки №61114Р1 від 18.02.2014 р., укладеним між ОСОБА_5, Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», Товариством з обмеженою відповідальністю «Млін-Сервіс» - припиненою.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду представником відповідача БеседінимВ.І., який діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України», подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права та з неповним з'ясуванням обставин справи.

В судовому засіданні представник відповідача Малік Т.І., яка діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України, підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11 жовтня 2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» і ТОВ «Млін-Сервіс» укладено кредитний договір № 61113V 10 з подальшими змінами і доповненнями, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику Овердрафт для фінансування витрат останнього в розмірі 750000 гривень з кінцевим терміном погашення 10 січня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16 % річних, зі сплатою комісії за управління кредитом у формі овердрафту в розмірі 0,1 % від ліміту овердрафту у кожному календарному місяці.

В забезпечення виконання ТОВ «Млін-Сервіс» за кредитним договором з усіма змінами і доповненнями між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» і ОСОБА_5 18 лютого 2014 року укладено договір поруки №61114Р1, за умовами п.3 якого Поручитель зобов'язався перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Позичальником Основного зобов'язання.

У випадку невиконання Позичальником Основного зобов'язання Кредитор має право вимагати виконання цього зобов'язання з Поручителя та/або Позичальника як з солідарних боржників.

Відповідно до п.7.4 Договору поруки дія цього Договору припиняється після повного виконання Основного зобов'язання.

Як встановлено судом Позичальник за Кредитним договором № 61113V 10 - ТОВ «Млін-Сервіс», належним чином у строк, визначений в договорі, не виконав свої зобов'язання щодо повернення суми Овердрафту.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У відповідності до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Отже якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Строк виконання Основного зобов'язання був визначений Кредитором і Позичальником в Кредитному договору і відповідно до п. 2.2.1 Кредитного договору кінцевий термін погашення Овердрафту становить 10 жовтня 2014 року, в зв'язку з чим з огляду на положення ч.4 ст.559 ЦК України Банк повинен був звернутись до Поручителя з вимогою до 10 квітня 2015 року.

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся з позовом до ОСОБА_5 до Білокуракінського районного суду Луганської області лише 17 серпня 2015 року.

Представник відповідача в ході судового розгляду посилалась на те, що Банком в листопаді 2014 року була сформована вимога до Поручителя щодо погашення заборгованості, однак вона не була направлена не з вини Кредитора, оскільки Поручитель проживає на території м.Луганськ, що є зоною проведення АТО і поштові відправлення в зазначений населений пункт не здійснюються.

Однак, з огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2662цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З огляду на те, що з боку відповідача суду в порушення вимог ст..ст. 10,60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження пред'явлення Банком вимоги (позову) до Поручителя у встановлені ч.4 ст.559 ЦК України строк, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо припинення поруки за Договором поруки від 18 лютого 2014 року, укладеним з ОСОБА_5 в зв'язку з порушенням Кредитором строків пред»явлення вимог до Поручителя про стягнення заборгованості.

Порушення з боку ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» строків звернення з вимогами до Поручителя ОСОБА_5 також встановлені в ході розгляду Апеляційним судом Луганської області апеляційної скарги на заочне рішення Білокуракінського районного суду Луганської області у справі за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Луганської області від 09 червня 2016 року заочне рішення Білокуракінського районного суду Луганської області від 19 листопада 2015 року скасовано, у задоволенні позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_5 відмовлено в зв'язку з порушення строків звернення до поручителя з вимогами про стягнення заборгованості, а тому в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача Беседіна Владислава Івановича, який діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: