Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №337/5613/15 Головуючий у 1 інстанції: Громов І.Б.
Провадження №22ц/778/764/16 Суддя-доповідач: Дзярук М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

за участі секретаря : Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2015 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з пзовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В позові зазначало, що на підставі кредитного договору № б/н від 22.09.2004 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач ОСОБА_4 в порушення «Умов та правил надання банківських послуг» ОСОБА_4 свої зобов'язання в частині погашення заборгованості та відсотків за користування кредитом не виконує і станом на 30.06.2015 року за нею рахується заборгованість в розмірі 28957,39 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4696,46 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 24260, 93 грн. Від цієї суми віднімається сума заборгованості в розмірі 23409,71 грн., яка вже була стягнута з ОСОБА_4 на користь Банку за заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2013 p., різниця становить 5547,68 грн. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 277,38 грн. - штраф (процентна складова), тому заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача складає 6325,06 грн.

Посилаючись на викладені обставини, просило суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором б/н від 22.02.2004 року в розмірі 6325,06 гривень та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1218,00 грн.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає в повній мірі цим вимогам процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи та безспірно встановлено судом першої інстанції, 22 вересня 2004 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого позичальнику було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах сплати відповідачем відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

За своєю формою і змістом цей договір містить ознаки договору приєднання.

Згідно положень ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до приписів ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

У відповідності до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4, підписуючи заяву на отримання кредиту, фактично погодилась із тим, що ознайомлена та згідна із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді та підтвердила те, що підписана нею заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, скріпивши заяву своїм підписом. (а.с.11-17).

Положеннями ст.51 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного Банку України.

Безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Банки в Україні можуть використовувати як платіжні інструменти платіжні доручення, платіжні вимоги, вимоги-доручення, векселі, чеки, банківські платіжні картки та інші дебітові і кредитові платіжні інструменти.

Згідно п.3.1. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

А згідно пунктів 7.1. та 7.1.2. статті 7 вказаного Закону передбачено, що Банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Факт виконання Банком умов договору та надання ОСОБА_4 кредитної суми в розмірі 3000 грн. встановлено матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Як визначено ст.610 ЦК України , порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повертати позику частинами.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пункт 6.5. Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умов) держатель картки зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним та комісію на умовах, передбачених даним Договором.

Пункт 8.6 Умов передбачає, що при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 120 днів Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п.п.9.3., 9.12. Умов картковий рахунок відкритий на невизначений строк і договір дії протягом 12 місяців з моменту його підписання та якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належно не виконує, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка станом на 30 червня 2015 року за розрахунками позивача склала 6 325,06 грн., з яких 5 547,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 777,38 грн. штрафи.

Окрім того, судом також встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2013р. з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за вказаним вище кредитним договором, яка станом на 31.05.2013р. становила 23 409,71 грн. Відповідно до зазначеного рішення кредит був достроково стягнутий. Стягнута сума боргу за рішенням суду вже врахована позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості при поданні цього позову. Рішення до теперішнього часу не виконано, боржник оголошений у розшук, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 28.11.2013р. та інформацією про виконавче провадження.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що внаслідок стягнення суми боргу за рішенням суду у відповідача відсутні будь-які інші боргові зобов'язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк», а борг вважається погашеним. У позивача виникло лише право на отримання сум, передбачених ст.. 625 ЦК України, однак такі позовні вимоги не заявлялися, а тому суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог.

При цьому судом не взято до уваги роз'яснення п.17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" , відповідно до якого наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Суд першої інстанції не врахував, що порядок нарахування і оплати відсотків, порядок погашення боргових зобов»язань визначені Умовами, за змістом яких відсотки за кредитним договором нараховуються до моменту повного погашення кредиту, та оскільки зобов»язання за кредитним договором відповідачем станом на 30.06.2015р. не виконане, дійшов неправильного висновку про те, що у зв»язку з винесенням рішення суду від 30.08.2013р. відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитними коштами за період з 31.05.2013р. по 30.06.2015р.

Таким чином, сам факт ухвалення судом рішення від 30.08.2013р. не припиняло правовідносин сторін кредитного договору та не звільняло ОСОБА_4 від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, що судом не враховано.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовано звернувся до суду з позовом щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка не була погашена нею в повному обсязі на час звернення позивача до суду у вересні 2015 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та з урахуванням стягнутої суми за рішенням суду від 30.08.2013р., сума боргу за процентами за період з 31.05.2013р. по 30.06.2015р. становить 5 547,68 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь Банку і сума штрафів в розмірі 777,38 грн., яка нарахована у відповідності до пункту 8.6 Умов кредитного договору.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» загальна сума боргу в розмірі 6 325,06 грн., яка і заявлена позивачем.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

У зв»язку із оголошенням про виклик ОСОБА_4 в газеті «Запорізька правда» до апеляційного суду, відповідно до положень ч.3п.6 ст.79 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 330 грн., витрат пов»язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Оскільки позовні вимоги на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, то відповідно до положень ст.88 ЦПК України, необхідно присудити з ОСОБА_4 на користь банку, понесені і документально підтверджені ним витрати на сплату судового збору, за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції на загальну суму 2557,80 грн. ( 1218,00 + 1339,80).

Керуючись ст.ст. 303, 307 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2015 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.09. 2004 року у розмірі 6 325,06 грн., а саме: 5 547,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 777,38 грн. - штрафи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»: 2 557,80 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій, та 330 грн. витрат, пов`язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: