АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Торговий дім «Інтерсервіс», Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, треті особи: ОСОБА_1, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Докійчук Н.В. про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним протоколу про відчуження квартири, визнання добросовісним набувачем майнових прав,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПрАТ «Торговий дім «Інтерсервіс», Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, треті особи: ОСОБА_1, приватний нотаріус КМНО ДокійчукН.В. про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним протоколу про відчуження квартири, визнання добросовісним набувачем майнових прав.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що 18.11.2003 р. між ОСОБА_2 та ЗАТ «Торговий дім «Інтерсервіс» (правонаступник ПрАТ «Торговий дім «Інтерсервіс») укладено інвестиційний договір № Т-31, відповідно до якого він зобов'язався профінансувати будівництво квартири АДРЕСА_1, а ПрАТ «Торговий дім «Інтерсервіс» після повної оплати ОСОБА_2 за об'єкт інвестування та введення будинку в експлуатацію, зобов'язаний був надати йому необхідні документи для послідуючого оформлення об'єкта у власність.

Вказував на те, що він профінансував будівництво спірної квартири, що підтверджується платіжним дорученням довідкою № 6-Т від 30.03.2006 р. та довідкою Національного банку України № 55-045/2215 від 15.02.2012 р.

Крім того, зазначав, що будівництво багатоквартирного житлового будинку завершено, 16.03.2010 р. Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської

Справа № 752/21004/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4550/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
міської ради (КМДА) видало свідоцтво про право власності, згідно якого квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ЗАТ «Торговий дім «Інтерсервіс». В подальшому ПрАТ «Торговий дім «Інтерсервіс» прийняв рішення про продаж спірної квартири, оформлене у вигляді протоколу № 6 позачергових загальних зборів акціонерів товариства від 27.09.2010 р.

23.10.2010 р. між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого остання придбала у ПрАТ «Торговий дім «Інтерсервіс» квартиру АДРЕСА_3.

Посилаючись на те, що він виконав свої зобов'язання за інвестиційним договором, просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 16.03.2010 р., виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) ЗАТ «Торговий дім «Інтерсервіс», визнати недійсним протокол № 6 позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ «Торговий дім «Інтерсервіс» від 27.09.2010 р. та визнати його добросовісним набувачем майнових прав на квартиру АДРЕСА_4

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.01.2016 р. відкрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив зазначену ухвалу скасувати, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням правил підсудності.

Зазначав, що місцезнаходженням відповідачів у справі є Шевченківський район м. Києва та Печерський район м. Києва. Крім того, будинок за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться в Шевченківському районі м. Києві, а тому справа не підсудна Голосіївському районному суду м. Києва.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2, представник ПАТ «Торговий дім «Інтерсервіс», представник Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), представник Київського міського бюро технічної інвентаризація та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна,приватний нотаріус КМНО Докійчук Н.В. в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені за останньою відомою судуд адресою їх місцезнаходження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суддя виходив з того, що вона відповідає вимогам ст.119-120 ЦПК України і підстав для залишення її без руху чи відмови у прийнятті позову немає.

Такий висновок ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходження майна або основної його частини.

Згідно роз'яснень викладених у п.41 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (ст. 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виключну підсудність визначено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК). Згідно з положенням ст. 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину із нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. (пункт 42 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

З позовної заяви ОСОБА_2 убачається, що спір виник з приводу майнових прав на нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_4, яка територіально відноситься до Голосіївського району м. Києва.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 зводяться до виконання позивачем вимог ст. 119-120 ЦПК України, а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Ураховуючи наведене, ухвала суду про відкриття провадження у справі постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Голосіївського районного суду від 12 січня 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: