Справа №464/8756/16-ц
пр № 2/464/2279/16
У Х В А Л А

02.12.2016 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Чорна С.З. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення частки у квартирі та визнання право власності на частку квартири, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: 1) визначити, що частка померлого ОСОБА_5, який помер 24.11.2011р., є 1/4 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1; 2) визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; 3) визнати право власності за ОСОБА_2-Х.В. на 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; 4) визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; 5) визнати у порядку спадкування право власності за ОСОБА_1 на 1/4 частки квартири, що належала на праві власності ОСОБА_5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

При огляді поданої позивачем позовної заяви встановлено, що така не відповідає вимогам ст.119 ЦПК та Закону України «Про судовий збір» з огляду на наступне.

Згідно п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. Пунктом 2 ч.1 ст.80 ЦПК України визначено, що ціною позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування є вартість цього майна; у позовах про право власності на нерухоме майно дійсною вартістю нерухомого майна. При цьому, в силу положень пунктів 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, дійсна вартість спірного майна повинна бути підтверджена відповідними документами (доказами). У відповідності до п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Однак, позивачем у позовній заяві не зазначено ціни позову, яка визначається з вартості предмету даного позову, яким є спірне майно частки в квартира АДРЕСА_2 та не додано жодних доказів (документів), за наявності яких можливо визначити вартість даного майна, що водночас позбавляє суд можливості вірно визначити розмір судового збору, який повинен бути сплачений виходячи із ціни даного позову.

Водночас, п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору.

Так, згідно положень ст.6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо предявлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо.

У відповідності до п.1.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік», встановлено розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року - 1378,0 грн.), що становить 551,20 грн.

Таким чином, встановлено, що позивачем, в супереч вимогам ч.5 ст.119 ЦПК України, при подачі позову не додано оригіналів документів (квитанції чи платіжного доручення), що засвідчують сплату судового збору в порядку та в розмірах визначених законом (з урахуванням ціни позовоу, а також кількості майнових та немайнових вимог). Відомості про те, що позивач, згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову, відсутні.

Крім того, слід звернути увагу на те, що згідно розяснень, що містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зі змісту поданого ОСОБА_1 позову чітко вбачається, що окрім неї, співвласниками спірної квартири, також є треті особи: ОСОБА_2-Х.В., ОСОБА_3, а також померлий ОСОБА_5 При цьому треті особи ОСОБА_4 (жінка) та ОСОБА_2-Х.В. (внучка) перебували у безпосередньому родинному звязку з померлим ОСОБА_5, на майно якого позивач просить визнати право власності в порядку спадкування.

З огляду на вимог п.5, п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, за якими позовна заява, окрім інших даних, повинна містити викладення обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, зазначаючи докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування, позивачу слід навести та до долучити до матеріалів справи докази (документи) щодо спадкового провадження (наявність спадкоємців, їх кількість та черговість; відомості про прийняття спадщини та/або докази про відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину членам родини померлого, тощо); заява про відмову ОСОБА_4 від спадщини її чоловіка ОСОБА_5 на користь доньки ОСОБА_1 нотаріально не посвідчена, а відтак не може свідчити про її дійсне волевиявлення.

Крім того, з огляду на вищевказані розяснення пленуму ВСУ, а також з врахуванням суті, підстав та мети подачі даного позову, за відсутності належних та фактичних доказів в підтвердження викладених у позові обставин, наявні підстави вважати, що позивачем невірно визначено сторін даних спірних правовідносин, зокрема в частині належного відповідача та третіх осіб. Слід мати на увазі, що предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи наведене, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та відповідно надати позивачу строк для усунення недоліків такої, шляхом подання позовної заяви та/або уточнення до позову (в т.ч. додатків) з дотриманням вимог ст.119 ЦПК України та сплати судового збору в порядку та розмірах визначених Законом України «Про судовий збір» у відповідності кількості ним заявлених позовних вимог з подальшим долученням оригіналів платіжних документів до матеріалів позову.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 293 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення частки у квартирі та визнання право власності на частку квартири залишити без руху, надавши строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали суду, для усунення недоліків заяви.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

На ухвалу в частині визначення розміру судових витрат може бути подано апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Чорна С.З.