СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/1953/16
ун. № 759/586/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м.Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Семаніва Ю.В., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві про захист прав споживача та стягнення коштів,

В С ТА Н О В И В:

16.01.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві про захист прав споживача та стягнення передоплати, неустойки ат моральної шкоди. До провадження головуючого судді матеріали позовної заяви були передані 19.01.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і нада є йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Матеріали позовної заяви не містять документів, підтверджуючих сплату судового збору.

Посилання позивача на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», вважаю безпідставним, виходячи з наступного.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати, відстрочення, розстрочення сплати та повернення судового збору.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір», редакція якої діє на момент подачі позовної заяви, споживачі не відносяться до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно частин 3 та 4 статті 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подача позовної заяви є процесуальною дією, сплата судового збору за подачу позову передбачена Законом України «Про судовий збір», який є спеціальним законом, положення якого не тільки передбачають необхідність сплати судового збору, а також встановлюються порядок та способи оплати судового збору, його розмір, визначають платників судового збору та об'єкти справлення судового збору, а також встановлюють звільнення від сплати судового збору.

Також оплата судового збору передбачено ст. 119 ЦПК України, тому відповідно до вказаних норм процесуального права, застосуванню підлягає редакція спеціального закону, яка діяла на момент подачі апеляційної скарги.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції від 8 листопада 2011р., споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Вказані зміни були внесені у Закон України «Про захист прав споживачів» саме Законом України «Про судовий збір», норми якого змінені законом від 22 травня 2015р., зокрема, в частині визначення кола осіб, які звільненні від сплати судового збору.

За загальним правилом, у разі конкуренції двох норм права, застосуванню підлягає норма, яка була прийнята пізніше.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Адреса реєстрації відповідача ФОП ОСОБА_3 вказана як АДРЕСА_3, така ж сама адреса вказана і в договорі купівлі-продажу, доданого до позовної заяви. Проте в тексті позовної заяви зазначено про зміну місця адреси відповідача на м. Київ, бул. дружби Народів, 27.

Місце проживання позивача вказано як АДРЕСА_2.

Враховуючи наведене, позивачу необхідно сплатити судовий збір, в розмірі, передбаченому Законом України «Про сплату судового збору» та надати належні відомості підстав звернення з позовними вимогами до Святошинського районного суду м. Києва.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним надати строк для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись, ч. 3 ст. 181 СК України, ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві про захист прав споживача та стягнення коштів - залишити без руху.

Запропоновувати позивачу усунути вищевказані недоліки в строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

У разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Семаніва