АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/1080/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Шереметьєва Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_3, на рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання договорів, стягнення грошових коштів, пені, штрафних санкцій, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 18520 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами укладені договори з приводу виготовлення, поставки та монтажу меблів, а саме:

- Договір №10/14 від 04 лютого 2014 року, загальною вартістю 56440,00 гривень, на підставі якого поставлена і змонтована вітальня. За цим договором здійснена передоплата в розмірі 45000 грн., інша частина не сплачена;

- Договір №7/14 від 04 лютого 2014 року, загальною вартістю 8250 грн., на підставі якого був перероблений бар та комора (після попереднього виконавця). За цим договором здійснена передоплата в розмірі 7100 грн., інша частина не сплачена ( робота за договором виконана повністю) ;

- Договір №8/14 від 07 лютого 2014 року, загальною вартістю 18500 грн., на підставі якого поставлені та змонтовані робочий стіл і лави на батарею. За цим договором здійснена передоплата в розмірі 14570 грн., інша частина не сплачена;

- Договір №14/14 від 12 березня 2014 року, загальною вартістю 3000 грн., на підставі якого була перероблена шафа №2 у вітальні (за бажанням замовника). За цим договором здійснена передоплата в розмірі 1000 грн., інша частина не сплачена ( Робота за договором виконана повністю).

Відповідно до умов укладених договір позивач зобов»язалась поставити та провести монтаж меблів в квартирі замовника згідно креслень та ескізів, які є додатками до цих договорів.

Зазначає, що належним чином виконувала свої зобов»язання, проте, після виникнення спірної ситуації щодо відповідності робочого столу (Договір №8/14 від 07 лютого 2014 року) погодженим ескізам, відповідач не допускала її до завершення інших незначних робіт згідно із договорами №10/14 та №8/14. За іншими договорами позивач свої зобов»язання виконала.

Вказує також, що відповідач постійно змінювала свої побажання, зокрема в ході виконання робіт, що і призвело до спірної ситуації.

Не погодившись із первісним позовом, ОСОБА_4 пред»явлено зустрічний позов, уточнений в ході розгляду справи, у якому просить:

- розірвати Договір №7/14 від 04 лютого 2014 року про переробку бару та комори та стягнути з ФОП ОСОБА_1 7100 грн.;

- розірвати Договір №10/14 від 04 лютого 2014 року на виготовлення та монтування вбиральні (прихожої) та стягнути ФОП ОСОБА_1 45000 грн.;

- розірвати Договір №8/14 від 07 лютого 2014 року на виготовлення та монтування робочого столу та стягнути з ФОП ОСОБА_1 14570 грн.;

- розірвати Договір №14/14 від 12 березня 2014 року на переробку шафи №2 у вбиральні (прихожій) та стягнути з ФОП ОСОБА_1 1000 грн.;

- стягнути з ФОП ОСОБА_1 витрати на проведення проведеного товарознавчого дослідження №13/08/14 від 13 серпня 2014 року на загальну суму 6000 грн.;

- стягнути з ФОП ОСОБА_1 пеню за період з 18 червня 2014 року по 02 вересня 2015 року відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» на загальну суму 885080 грн. ;

- стягнути з ФОП ОСОБА_1штрафні санкції відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» на загальну суму 676700 грн.;

- стягнути з ФОП ОСОБА_1 моральну шкоду на загальну суму 50 000 грн.

Зустрічні вимоги обґрунтовує тим, що виконана позивачем робота є неякісною та з істотними недоліками, які за вимогою замовника не усунуті, що призвело до переживань, погіршення стану здоров»я та подальшу госпіталізацію.

Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 12 листопада 2015 року позовні вимоги за первісним позовом задоволені частково, вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1150 грн. В іншій частині вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

В апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність позовних вимог за первісним позовом, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та неправильну оцінку доказів, необґрунтовану відмову у задоволенні зустрічного позову. Зокрема, зазначає про прострочення визначених договорами строків виконання робіт; недоведеність позивачем тверджень про остаточне погодження сторонами креслень (ті, що надані, містять численні виправлення і остаточного чистового варіанту немає); ненадання доказів на підтвердження погодження щодо матеріалів для виконання робіт; підроблення підпису замовника на кресленнях; недоведеність тверджень про відмову відповідача допустити виконавця до завершення робіт.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини. Просив скаргу задовольнити.

Позивач та її представник проти доводів апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається, що 04 лютого 2014 року між сторонами укладено Договір №7/14 на переробку бару та комори загальною вартістю 8250 грн. За умовами договору відповідачем сплачено 80% від суми замовлення, а залишок у сумі 1150 грн. відповідач зобов»язалася сплатити в день доставки замовлення. Строк виконання робіт за умовами договору був встановлений у 10 робочих днів та 2 робочі дні для монтажу. Роботи відповідно до цього договору були виконані 17 лютого 2014 року.

04 лютого 2014 року між сторонами укладено Договір №10/14 на виготовлення та монтування вітальні на суму 56 440 грн. Замовником сплачено 45000 грн. при укладенні договору, а залишок у сумі 11440 грн. повинен бути сплачений в день доставки замовлення. Термін виконання замовлення сторонами був обумовлений у 25 робочих днів та 3 робочі дні на виконання монтажу. 03 березня 2014 року товар був доставлений, а 10 березня 2014 року монтаж меблів був завершений.

12 березня 2014 року між сторонами укладено Договір №14/14 на переробку шафи №2 вітальні, виготовленої за даним договором. За умовами договору строк виконання був встановлений у 10 робочих днів та 5 робочих днів для виконання монтажу. 24 березня 2014 року товар був доставлений, а 27 березня 2014 року був закінчений монтаж меблів.

07 лютого 2014 року між сторонами укладено договір №8/14 на виготовлення та монтування робочого столу та лави на батарею на загальну суму 18500 грн. Замовником сплачено 14570 грн. при укладенні договору, а 3930 грн. замовник повинна була сплатити в день доставки замовлення. Строк виконання замовлення за цим договором встановлений у 25 робочих днів та 2 робочі дні для монтажу. За умовами цього договору, основні деталі були доставлені 24 березня 2014 року, а допоміжні, у тому числі тримач полиці - 29 березня 2014 року. Основний монтаж виробу був завершений 27 березня 2014 року.

До кожного з цих договорів є додаток із зазначенням вартості, переліку робіт, деталей та відповідних креслень, що затверджено, узгоджено та посвідчено підписами сторін.

16 травня 2014 року позивач засобами поштового зв»язку направила відповідачу Акти приймання-передачі виробів, які відповідачем підписані не були.

В свою чергу, 22 травня 2014 року відповідач направила позивачу претензії щодо якості виготовлених меблів та вимогою про погодження терміну усунення недоліків та їх обсягу.

Проте, домовленості про усунення недоліків та завершення робіт на виконання умов договорів учасники правовідносин не досягли.

Частково задовольняючи вимоги за первісним позовом та ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача недоплачених коштів в сумі 1150 грн. за Договором №7/14 від 04 лютого 2014 року на переробку бару та комори, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до даних експертного товарознавчого дослідження №13/08/14 від 13 серпня 2014 року недоліків за умовами цього договору виявлено не було.

Відмовляючи в іншій частині вимог за первісним позовом, суд першої інстанції виходив із встановлених даних цього ж дослідження щодо виявлених недоліках у конструкціях за іншими договорами. Уважав, що наявні недоліки не є істотними та такими, що унеможливлюють використання предмету згідно із призначенням, наявні недоліки можуть бути усунуті. Зважаючи на це, суд застосував ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» та дійшов висновку про зменшення ціни замовлених робіт, виконаних з недоліками, на розмір недоплачених виконавцю сум.

Відмовляючи у задоволенні вимог за зустрічним позовом про розірвання договорів та стягнення пені, суд виходив з того, що такі вимоги не ґрунтуються на положеннях Закону України «Про захист прав споживачів».

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині стягнення з виконавця штрафу відповідно до ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», суд виходив з того, що такий штраф є санкцією, що стягується на користь держави.

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначив, що відшкодування моральної шкоди договірними відносинами сторін не передбачена.

Проте з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

За змістом правовідносин, що виникли між сторонами та відповідно до положень чинного законодавства, на споживача покладається тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг), а на виконавця - тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов»язання, в тому числі і за спричинену шкоду.

З матеріалів справи убачається, що Договір №7/14 від 04 лютого 2014 року укладено на загальну суму 8250 грн., на підставі цього договору був перероблений бар та комора (після попереднього виконавця) та здійснена передоплата в розмірі 7100 грн., інша частина коштів в сумі 1150 грн. не сплачена.

Відповідно до п.3.1. цього Договору замовник зобов»язався оплатити 1150 грн. в день доставки замовлення.

Проте згідно даних претензії ОСОБА_4 виріб відповідно до цього договору має ряд недоліків, акт приймання-передачі роботи між сторонами не підписано, а виконавцем не доведено факт відсутності недоліків та виконання замовлення в повному обсязі відповідно до умов договору.

Посилання суду першої інстанції на дані експертного товарознавчого дослідження №13/08/14 від 13 серпня 2014 року є помилковими, оскільки із змісту дослідження убачається, що на його вирішення було постановлено питання щодо недоліків лише у робочому столі з полицями та вітальні.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача 1150 грн. та в цій частині рішення суду підлягає скасуванню.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за іншими договорами, сторонами не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги в частині відмови у задоволенні зустрічного позову відхиляються колегією суддів, виходячи з наступного.

Звертаючись з позовом про розірвання договорів, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 з посиланням на вимоги ст.872 ЦК України, ст.ст. 8, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», обґрунтовує вимоги наявністю істотних недоліків у виконаній роботі.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

За змістом ч.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред»явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в різі відсутності таких строків - протягом десяти років.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Із змісту зустрічної позовної заяви убачається, що споживач (ОСОБА_4) замовила послугу з виконання певних робіт, а способом захисту порушеного права обрала - розірвання договорів у зв»язку із істотними недоліками у роботі та повернення коштів, що були сплачені в рахунок виконання робіт.

В ході розгляду справи виконавцем робіт (ФОП ОСОБА_1) не спростовано належними та допустимими доказами факт наявності недоліків у замовленій роботі за всіма укладеними договорами. Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині недоведеності, що такі недоліки слід віднести до істотних за ознаками, визначеними п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів».

На вирішення Експертного товарознавчого дослідження №13/08/14 від 13 серпня 2014 року, даними якого споживач обґрунтовує свої вимоги, постановлено питання щодо недоліків лише у робочому столі з полками та вітальні. Проте, судом першої інстанції повно і правильно проаналізовано викладені в дослідженні висновки та вірно зроблено висновок про його необґрунтованість щодо віднесення виявлених недоліків до категорії істотних.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сторонам роз»яснено право заявити клопотання щодо призначення експертизи, проте відповідних клопотань учасниками процесу не заявлено.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування вимог ч.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та розірвання договорів.

Оскільки вимог, пов»язаних з реалізацією прав споживача у разі виявлення недоліків виконаної роботи (послуги), що не відносяться до істотних, у встановленому порядку не заявлялось, вибір способу захисту належить споживачу, відтак підстави для задоволення зустрічних позовних вимог відсутні.

Доводи апеляційної скарги в частині відмови в задоволенні вимог за зустрічним позовом про стягнення пені відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» відхиляються колегією суддів, оскільки є помилковими, а висновки суду в цій частині вірними, ураховуючи, що заявлено вимоги про розірвання договорів та повернення коштів, що не передбачають стягнення неустойки, а передбачають інші правові наслідки.

Доводи апеляційної скарги в частині стягнення на користь споживача суми штрафу відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки частина 2 цієї статті передбачає зарахування сум штрафів до державного бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону.

Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту заподіяння споживачу моральної шкоди внаслідок недоліків продукції, відтак вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення, яким в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення 1150 грн. - відмовити.

В іншій частині підстав для скасування рішення суду з мотивів, викладеній в апеляційній скарзі, не убачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 12 листопада 2015 року скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення 1150 грн. - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов