АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4789/16 Справа № 201/1431/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Черновськой Г. В. Доповідач - Повєткін В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Григорченко Е.І., Осіяна О.М.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ПрАТ СК «Українська страхова група» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди посилаючись на те, що внаслідок ДТП, що мала місце 20 жовтня 2014 року, позивачем було перераховано ТОВ «ТВК «Автолайф», яке здійснило ремонт пошкодженого автомобіля, грошові кошти у розмірі 45593,27 грн. Страховою компанією АСК «ІНГО Україна», якою була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця вказаної ДТП ОСОБА_2, позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 36590,01 грн., оскільки страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача 9003,01 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. (а.с.2-3).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.43,44-47).

В апеляційній скарзі (а.с.54-55) ПрАТ «СК «Українська страхова група» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- судом неправомірно не взято до уваги рахунок-фактуру станції технічного обслуговування, як належний доказ реальної виплати суми страхового від-шкодування;

- судом не встановлено, чому саме така сума була сплачена страховвиком винної у ДТП особи, на підставі яких документів та розрахунків здійснювалась виплата, суд не витребував підтвердження виплати данної суми.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що внаслідок винних дій відповідача під час ДТП було спричинено матеріальну шкоду власнику транспортного засобу, якому позивачем виплачено страхове відшкодування, про стягнення якого з відповідача просить позивач, в той час як позивачем не надано доказів щодо суми виплаченго страхового відшкодування, калькуляції витрат по проведеним відновлювальним роботам транспортного засобу, розміру виплати на користь позивача від АСК «ІНГО Україна», тобто страховиком відповідача.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем перераховано ТОВ «ТВК «Автолайф», яке здійснило ремонт пошкодженого в ДТП автомобіля потерпілої особи, грошові кошти у розмірі 45593,27 грн. (а.с.11).

Згідно ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового від-шкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За повідомленням позивача ним від АСК «ІНГО Україна», страховика відповідача, отримано 36590,01 грн. (а.с.2).

Як вбачається з рахунку ТОВ «ТВК «Автолайф» розмір витрат на ремонт автомобіля становить 45275,04 грн. (а.с.8).

Згідно з Страховим актом позивача від 04.11.2014 року (а.с.9) та розрахунком суми страхового відшкодування (а.с.10), здійсненим позивачем, сума страхового відшкодування становить 45593,27 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 04.11.2014 року № 26880 позивачем на рахунок ТОВ «ТВК «Автолайф» перераховано 45593,27 грн. (а.с.11), тобто на 318,23 грн. більше ніж в рахунку ТОВ «ТВК «Автолайф».

Переплату на 318,23 грн. позивачем нічим не обґрунтовано.

На підтвердження розміру суми, отриманої від АСК «ІНГО Україна», крім твердження самого позивача в позовній заяві інших доказів суду позивачем не надано.

За таких обставин суд першої існатнції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано докзів на підтвердження свого позову.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом не взято до уваги рахунок-фактуру станції технічного обслуговування, як належний доказ реальної виплати суми страхового відшкодування, не можуть бути прийняті до уваги, оокільки позовні вимоги заявлені не про стягнення вказаної суми виплати страхового відшкодування, а про різницю між виплаченою сумою та сумою, отриманою від АСК «ІНГО Україна».

Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги щодо не витребування доказів для з'ясування розміру сплаченої суми є безпідставними.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі справи, доказів про розмір суми, отриманої від АСК «ІНГО Україна» позивач суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Докази про розмір суми, отриманої від АСК «ІНГО Україна», не потребують їх витребування судом, оскільки наявні у самого позивача.

Як вбачається з апеляційної скарги, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач і до суду апеляційної інстанції належних доказів не надав.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо ненадання позивачем доказів щодо розміру позовних вимог.

Разом з тим, зважаючи на наявність у справі Страхового акту позивача від 04.11.2014 року (а.с.9) та розрахунку суми страхового відшкодування (а.с.10), здійсненого позивачем, щодо розміру страхового відшкодування в сумі 45593,27 грн., який суттєво відрізняється від суми, отриманої за твердженням позивача від АСК «ІНГО Україна», колегія суддів вважає, що до вирішення спору між АСК «ІНГО Україна» та АСК «ІНГО Україна» щодо розміру суми, отриманої позивачем від АСК «ІНГО Україна», заявлені позивачем позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 є передчасними.

Доказів вирішення спору між АСК «ІНГО Україна» та АСК «ІНГО Україна» щодо розміру суми страхового відшкодування позивачем суду ен надано.

З огляду на це колегія суддів вважає, що рішення суду першої інтанції підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року - змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.

В решті рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: