Справа № 405/8065/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого: Циганаш І.А.

при секретарі: Лисоконь А.В.

за участю адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 17 квітня 2015 року об 14 год 10 хв., на автошляху міста Переяслав Хмельницький, село Жовтневе, сталася дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу «МАN L2000», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом ПР, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням громадянина ОСОБА_3 та транспортним засобом «ОСОБА_4 Тур», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить йому на праві приватної власності, за кермом якого він перебував.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав значні механічні пошкодження.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 травня 2015 року по адміністративній справі № 623/2075/15-п винною особою у скоєнні зазначеної вище дорожньо транспортної пригоди визнано громадянина ОСОБА_3.

На даний час пошкоджений автомобіль відновлено за власний рахунок, будь яких коштів від громадянина ОСОБА_3 він не отримував.

Цивільноправова відповідальність винної особи у скоєнні вищевказаної дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_3 була застрахована саме у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», що підтверджується наявністю Полісу АІ 4146462 від 24 жовтня 2014 року, а тому, вказана вище страхова компанія повинна здійснити йому страхове відшкодування, що передбачено приписами Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: п.п 1.7. статті 1 Закону «забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована …» та статей 22, 29, 33 34, на підставі наданих ним та винною особою у дорожньо транспортні пригоді документів.

Його численні усні та письмові звернення до страховика та до винної особи у скоєнні ДТП не принесли позитивного результату, відповіді він не отримав про розмір та строки сплати коштів на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу.

Главою 67, розділу III ЦК України врегульовані суспільні відносини щодо страхування, так, ст. 988 передбачені обовязки страховика, відповідно до яких у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. В свою чергу, ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Враховуючи положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, матеріальні збитки повинно відшкодувати саме ПрАТ «Страхова компанія «Україна».

Натомість, керуючись положеннями Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а саме п. 11 передбачено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути предявлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобовязанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Регресну вимогу може бути предявлено протягом трьох років із дня виконання зобовязання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо та п 4 - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, згідно звіту про оцінку автомобіля від 23 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_3 повинен сплатити йому кошти за ремонт пошкодженого транспортного засобу (вартість матеріального збитку з урахуванням зносу пошкоджених елементів) в розмірі 28 973,26 грн., також 1 100 грн. за визначення вартості матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, 1 000 грн. за судові витрати (надання правової допомоги), всього 31 073,26 грн.

Звертає увагу суду на той факт, що він неодноразово звертався до відповідачів з метою мирного вирішення конфлікту, про що, зокрема, свідчать усні та письмові звернення, але відповідачі повністю проігнорували його прохання, тому він вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених цивільних прав.

Просить стягнути на його користь з гр. ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (вартість матеріального збитку з урахуванням зносу пошкоджених елементів) в розмірі 28 973,26 грн., 1100 грн. за визначення вартості матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, 1000 грн. за судові витрати (надання правової допомоги), всього 31 073,26 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, де зазначив, що позовні вимоги позивача особисто до нього є необґрунтованими та безпідставними. Він не заперечує того, що він дійсно був учасником дорожньо-транспортної пригоди 17 квітня 2015 року на автошляху міста Переяслав-Хмельницький (село Жовтневе), те, що автомобіль позивача внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження, але категорично заперечує, що у скоєній ДТП є тільки його провина, бо перед тим коли він почав виїжджати на зустрічну смугу для обгону «КамАЗ», що рухався поперед нього, він подивився у дзеркало заднього виду і переконавшись, що нікого немає почав маневр обгону, і як би позивач дійсно рухався зі швидкістю 80 км/год та дотримувався відповідного інтервалу, він мав би технічну можливість уникнути зіткнення, та й він б його вчасно побачив і не почав би маневр обгону. Тому, як він, так і позивач порушили ст.124 КУпАП, тобто у даному випадку присутні усі ознаки обоюдної вини.

При обговоренні ситуації на місці події з метою пришвидшення сплати збитків страховою компанією, та спрощення оформлення документів були складені відповідні папери. При чому позивач до нього особисто ніяких майнових претензій не мав і запевнив, що в майбутньому мати не буде, так як за Законом усі збитки має сплатити страхова компанія.

Вказані обставини наклали свій відбиток на подальше оформлення матеріалів, а саме, він не був запрошений і не приймав участі у технічному огляді транспортного засобу, не був ознайомлений з калькуляцією на ремонт автомобіля позивача і тому має великі сумніви щодо визначення матеріальних збитків та дійсної вартості ремонтних робіт.

У своєму позові ОСОБА_2 посилається на те, що цивільно-правова відповідальність у даному разі застрахована ПАТ «Страхова компанія «Україна», що підтверджується наявністю Полісу АI 4146462 від 24 жовтня 2014 року, а тому саме ця страхова компанія, а не хто інший повинна здійснити йому страхове відшкодування. Про це ж говорить і Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Про те, що єдиним джерелом покриття збитків від дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку є страхувальник чітко вказано у главі 67, розділу III ЦК України.

Незважаючи на ЦК, позивач вирішив заявити позов до нього і стягнути особисто з нього усі збитки, а страховика ПАТ «Страхова компанія «Україна» вказав в якості відповідача лише для того, щоб витребувати у нього страхову справу по Полісу. Фактично позивач не вимагає від суду стягнути з страхової компанії завдані йому збитки. А така відмова, тобто не предявлення вимог до страховика, згідно до пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди, тобто до нього.

Таким чином, згідно діючого законодавства позивач не має законного права стягнення з нього при наявності Полісу, таке право у нього є відповідно до належного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Україна».

Просить відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про розгляд справи, причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. ст. 979, 981, 982, 983 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається у письмовій формі. Договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса). Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку, розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 п. 2, 3 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний: протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний: своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику; повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страхувальника.

Згідно статті 1 Закону України «Про страхування», страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування.

У відповідності до п. 5, 6 ч.1, 2,3 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні випадку.

Статтею 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю,здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода,що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю,здоровю та/або майну потерпілого.

У відповідності до ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: 9.1.Страхова сума - це грошова сума,у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. 9.3. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих,становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. 9.4. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 належить автомобіль марки SKODA Octavia Tour 1.6i, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК211900.

У відповідності до постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 травня 2015 року вбачається, що 17.04.2015 року о 14:20 год. на автодорозі Переяслав-Хмельницький с. Жовтневе Київської області водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_5 з причепом ПР АХ 4134 ХТ, не вибрав безпечної швидкості руху не врахувавши дорожньої обстановки при здійсненні обгону, не переконався, що це буде безпечним та допустив зіткнення з автомобілем «SKODA», д/н. ВА8185 АМ, який розпочав обгін та рухався по смузі зустрічного руху, чим порушив п. 12.1, 14.2а, 14.6 ПДР України, його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. ( а.с. 20-21).

З поліса № АI 4146462 від 24.10.2014 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «Страхова компанія «Україна» вбачається, що цивільна відповідальність на автомобіль НОМЕР_6 була застрахована ОСОБА_3, строк дії за полісом встановлений з 24.10.2014 року до 23.10.2015 року включно, ліміт майнової шкоди на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоровю встановлено в межах суми 100 000 грн., заподіяну майну - 50000 грн., розмір франшизи - 1000 грн. (а.с.19).

Таким, чином, між страховиком і страхувальником при укладенні договору страхування виникають договірні відносини і вони мають діяти відповідно до обов'язкових для сторін умов договору страхування.

Позивачем подано страховику ПрАТ «Страхова компанія «Україна» всі необхідні документи для проведення виплати суми страхового відшкодування, однак від страхової компанії відповіді позивач не отримав до теперішнього часу.

Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника і страхового акту. Страховий акт складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Виходячи з вимог чинного законодавства судом не встановлено того факту, а відповідачем ОСОБА_3 не надано доказів звернення з заявою страхувальника до страхової компанії щодо здійснення страхової виплати позивачу ОСОБА_2

Як вбачається з листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків Фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) за № 7621/13-12 від 01.10.2015 року за систематичні порушення ПрАТ «СК «Україна» законодавства про фінансові послуги, та з метою недопущення в подальшому порушення вимог законодавства у сфері фінансових послуг та провадження страхової діяльності Нацкомфінпослуг прийнято 30.04.2015 року розпорядження про застосування заходу впливу до ПрАТ «СК «Україна», яким постановлено анулювати дію ліцензії на провадження страхової діяльності власників наземних транспортних засобів. Крім того, за невиконання вимог розпоряджень, Нацкомфінпослуг прийнято розпорядження від 04.06.2015 року № 1263 про анулювання всіх ліцензій на провадження страхової діяльності ПрАТ «СК «Україна».

Згідно листа Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) № 3-1-04/27253 від 28.09.2015 року вбачається, що на даний час МТСБУ не може застосувати до ПрАТ «СК «Україна» заходів впливу, оскільки членство останнього в МТСБУ було припинено.

У відповідності до ч. 1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є витрати, який особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоду майну. Відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до Звіту №67 від 23.04.2015 року про оцінку автотранспортного засобу марки SKODA Octavia Tour 1.6i, реєстраційний знак НОМЕР_3 станом на 20.04.2015 року вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки SKODA Octavia Tour 1.6i, реєстраційний знак НОМЕР_3 станом на 20.04.2015 року в результаті ДТП з метою відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 28973,26 грн.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.

У відповідності до п.11 вищевказаної Постанови за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути предявлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобовязанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Регресну вимогу може бути предявлено протягом трьох років із дня виконання зобовязання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

Згідно п.16 зазначеної Постанови у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Враховуючи вищевикладене, те, що численні усні та письмові звернення до ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та винної особи в ДТП ОСОБА_3 не принесли позитивного результату для позивача, анульовані усі ліцензії на провадження страхової діяльності ПрАТ «СК «Україна» та членство останнього в МТСБУ припинено, відповідно до Звіту №67 від 23.04.2015 року про оцінку вартості матеріальних збитків автотранспортного засобу марки SKODA Octavia Tour 1.6i, реєстраційний знак НОМЕР_3 станом на 20.04.2015 року матеріальний збиток, спричинений позивачу, як власнику автомобіля, становить 28 973,26 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути вказану суму на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 як майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньотранспортної пригоди, крім того, підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме 1100 грн., витрати, повязані з оплатою послуг з визначення матеріального збитку, а всього 30073,26 грн., щодо стягнення 1000 грн. за судові витрати (надання правової допомоги) необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано підтверджуючих документів щодо понесення витрат.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не просив стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 487,20 грн., судові витрати слід вважати фактично понесеними.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 84, 88, 212-215, 218 ЦПК України , суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_7, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_8, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в розмірі 28 973,26 грн., за визначення вартості матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу в розмірі 1100 грн., а всього 30 073,26 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати вважати фактично понесеними.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення через Ленінський районний суд м. Кіровограда до Апеляційного суду Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_5