Провадження № 22-ц/780/1937/16 Доповідач у 2 інстанції Лащенко В. Д.
Категорія 26 10.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Лащенка В.Д.,

суддів: Сушко Л. П., Кулішенка Ю. М.,

при секретарі: Волинець Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У листопаді 2014 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 20 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого в свою чергу є позивач було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 129746,90 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,99% річних на строк в 366 днів.

У свою чергу позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором.

Станом на 06 серпня 2014 року у позичальника за кредитним договором існує заборгованість перед банком в сумі 135705,37 доларів США та пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 1684940,17 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом в сумі 129369,40 доларів США; суми несплачених відсотків за користування кредитом - 6335,97 доларів США; пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 1684940,17 грн.

Тому ТОВ "ОТП Факторинг Україна" просили суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором від 20 лютого 2008 року в розмірі 135705,37 доларів США та пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 1684940,17 грн., що разом складає 3353789,30 грн., а також судові витрати у справі.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2015 року - позов задоволено.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ « ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2008 року за № МL-017/006/2008 у розмірі 135705.37 доларів США, що еквівалентно - 1668849.13 грн., та пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 1684940.17 грн., що разом складає 3353789.30 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі - 3654 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2015 року та постановити нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити частково, стягнути лише заборгованість за укладеним кредитним договором та витрати із сплати судового збору. У задоволенні решти вимог щодо стягнення пені просив відмовити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення є, зокрема, неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих відносин.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що 20 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого в свою чергу є позивач було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 129746,90 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,99% річних на строк в 366 днів.

У свою чергу позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 06 серпня 2014 року у позичальника за кредитним договором існує заборгованість перед банком в сумі 135705,37 доларів США, що еквівалентно - 1668849.13 грн., та пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 1684940,17 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом в сумі 129369,40 доларів США; суми несплачених відсотків за користування кредитом - 6335,97 доларів США; пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 1684940,17 грн.

Разом з тим, на час розгляду апеляційної скарги, відповідач повністю погасив заборгованість по кредитному договору № МL-017/006/2008 від 20 лютого 2008 року, що підтверджується довідкою ТОВ « ОТП Факторинг» від 03 березня 2016 року №888.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду заявив, що претензій щодо виконання вимог кредитного договору на даний час немає, оскільки відповідач погасив заборгованість, просив залишити без розгляду позов банку.

Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором відповідачем погашена, матеріальні претензії банку до позивача відсутні, колегія суддів вважає за можливе скасувати рішення суду про стягнення з відповідача коштів за кредитним договором, а банку в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договором № ML -017/006/2008 від 20 лютого 2008 року відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді