Справа № 500/490/16-ц
Провадження № 2/500/1444/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Смокіної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що право власності на вищевказане спадкове майно не зареєстровано в установленому законом порядку.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.07.1984 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори був посвідчений договір купівлі - продажу, зареєстрований в реєстрі за № 1-2168, згідно якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5 купив 1/2 частину незавершеного будівництвом будинку з виконанням будівельних робіт на 95 %, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1952 році.

Вищевказаний житловий будинок побудований у 1952 році та відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 (із змінами і доповненнями) об'єкти, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року не належать до самочинного будівництва. Крім того, згідно листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23.03.1999 року об'єкти, які були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають.

Отже, житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є завершений будівництвом та не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області № 50 від 17.02.1989 року «Про об'єднання житлових будинків в один житловий будинок», було вирішено об'єднати житлові домоволодіння по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в одне житлове домоволодіння та вважати домоволодіння по АДРЕСА_1 двоквартирним житловим будинком.

Листом КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» було повідомлено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області частка ОСОБА_5 була змінена з 1/2 на 1/4.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 10.07.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 42791985 від 29.01.2016 року, наданої приватним нотаріусом ОСОБА_6, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 являється:

-дружина ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2, виданим 24.03.1976 року Утконосівською сільською радою депутатів трудящих.

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 на час відкриття спадщини постійно проживала з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено записами в будинковій книзі, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимової Т.І. від 29.01.2016 року за № 37/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що право власності на вищевказане спадкове майно не зареєстровано в установленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 130,174,213-215, ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Я.Присакар