Справа № 754/2525/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Таран Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Чернишової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 27.08.2015 року у справі за позовом Кредитної спілки «Українська кредитно-фінансова група» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

Встановив:

До Деснянського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 27.08.2015 року у справі за позовом Кредитної спілки «Українська кредитно-фінансова група» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 посилається на те, що рішення третейського суду повинно бути скасовано, оскільки третейський суд ухвалив рішення без її участі і вона була позбавлена можливості надати свої заперечення, зокрема застосувати строки позовної давності. Також по даній справі давно закінчився строк позовної давності та заборгованість була сплачена ще під час дії вказаного договору.

В судовому засіданні представник заявниці підтримав заяву про скасування рішення третейського суду, просив її задовольнити.

Представник Кредитної спілки «Українська кредитно-фінансова група» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 27.08.2015 року позов Кредитної спілки «Українська кредитно-фінансова група» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено частково. Вказаним рішенням було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Українська кредитно-фінансова група» суму заборгованості в розмірі 28324,03 грн. (а.с.9-зворот).

Статтею 389-5 ЦПК України визначено підстави, за яких може бути скасовано рішення третейського суду. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Заявниця посилається, як на підставу скасування рішення третейського суду, на те, що рішення третейського суду повинно бути скасовано, оскільки третейський суд ухвалив рішення без її участі і вона була позбавлена можливості надати свої заперечення, зокрема застосувати строки позовної давності. Також по даній справі давно закінчився строк позовної давності та заборгованість була сплачена ще під час дії договору.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні, а також вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб встановлені Законом України «Про третейські суди».

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних правовідносин це вид недержавної юрисдикційної діяльності і не є здійсненням правосуддя.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про третейські суди» учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

Як передбачено у ст. 39 Закону України «Про третейські суди», третейський розгляд здійснюється у засіданні третейського суду за участю сторін або їх представників, якщо сторони не домовилися про інше щодо їхньої участі в засіданні. Третейський суд вправі визнати явку сторін у засідання обов'язковою. Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону. Третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості.

Статтею 41 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що ненадання витребуваних третейським судом доказів, інших письмових документів чи матеріалів, неявка у засідання третейського суду сторін або їхніх представників, які належним чином були повідомлені про розгляд справи і проведення засідання третейського суду, не є перешкодою для третейського розгляду і прийняття рішення, якщо причина ненадання документів або неявки сторін у засідання визнана третейським судом неповажною.

Рішення третейського суду приймається після дослідження усіх обставин справи третейським суддею, що одноособово розглядав справу, або більшістю голосів третейських суддів, які входять до складу третейського суду. Рішення оголошується у засіданні третейського суду (ч.1 ст. 45 Закону України «Про третейські суди»).

Твердження заявниці як підставу скасування рішення третейського суду - сплив позовної давності, суд також не може брати до уваги, оскільки частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 389-4 ЦПК України суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389-5 цього Кодексу.

Статтею 389-5 ЦПК України визначено підстави, за яких може бути скасовано рішення третейського суду. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону....

Відповідно п. 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Така ж правова позиція викладена 25 листопада 2015 року Верховним Судом України при розгляді справи за № 6 -1716цс15, у якій суд зробив правовий висновок, що відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).Відповідно ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 27.08.2015 року підлягає задоволенню, оскільки відносини, що виникли між сторонами спору та були предметом розгляду в третейському суді, пов'язані з виконанням зобов'язань по кредитному договору, кредит за яким надавався на споживчі потреби. Враховуючи той факт, що на момент ухвалення Постійно діючим третейським судом при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» діяла редакція Закону України «Про третейські суди», якою передбачена заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), справа, у якій прийнято оскаржуване рішення третейського суду, у відповідності до вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» не була підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України «Про третейські суди», Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 210, 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 27.08.2015 року у справі за позовом Кредитної спілки «Українська кредитно-фінансова група» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 27.08.2015 року у справі за позовом Кредитної спілки «Українська кредитно-фінансова група» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Г. Таран