Справа № 523/5239/16-ц
Провадження №2/523/2766/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2016 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі :

головуючої судді Середи І.В.,

при секретарі Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» та прокуратури Одеської області про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні майном, звільнення майна з-під арешту та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» звернулося до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» та прокуратури Одеської області про визнання права власності на вузл контейнерного типу комерційного обліку природного газу, ВРП-110кВ, нежитлових будівель енергоблоку-когенераційної установки по комбінованому виробництву теплової та електричної енергії з утилізацією атмосферного залишку вісбрекінгу загальною площею 3307,6 кв.м, основною площею 2793,7 кв.м., зобовязання відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні майном шляхом не чинити перешкоди у вільному доступі працівникам товариства на робочі місця, в доступі автотранспорту для здійснення господарської діяльності, у користуванні рухомим та нерухомим майном, що належить товариству на праві власності та знаходиться його користуванні, звільнення майна з-під арешту та стягнення моральної шкоди у розмірі 40000 грн..

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ДП «Укртранснафтопродукт» - ОСОБА_5 заперечував проти задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди та визнання права власності вказуючи на те, що вимоги до них є безпідставними, оскільки право власності позивача не оспорюють, прав не порушували, за ухвалою Приморського районного суду м.Одеси підприємству передано в оперативне управління майно позивача в рамках кримінального провадження. В частині інших вимог просив закрити провадження.

Представник прокурати Одеської області прокурор Прилипко А.В. заперечувала проти заявлених вимог, а в частині зняття арешту зазначила, що його накладено було в рамках кримінальної справи, тому не може вирішуватися в цивільному провадженні.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлені належним чином за адресою, вказаною в їх заявах, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що провадження по справі необхідно закрити виходячи з наступного.

Згідно з нормами п.1,3 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.7 постанови №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відкриваючи провадження у справі, суд має з'ясувати, за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ, зазначеної в статті 15 ЦПК, та враховувати положення статей 1,12 ГПК). Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб'єктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства.

Судом було зясовано в ході розгляду справи, що відповідач ОСОБА_1 працював на посаді генерального директора ДП «Укртранснафтопродукт», а 29.07.2016 року звільнений з посади, ОСОБА_2- перший заступник генерального директора, а ОСОБА_3 - працює на посаді директора відокремленого підрозділу ОНПЗ, тобто усі вони діяли від імені підприємства.

З огляду на вказане та враховуючи предмет заявлених вимог суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини стосуються спору між юридичними особами, тому вимоги про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди щодо захисту ділової репутації юридичної особи повині розглядатися в порядку господарського судочинства.

Що стосується вимоги про звільнення майна з-під арешту, то в цій частині провадження також підлягає закриттю, оскільки арешт на майно позивача було накладено ухвалою судді Приморського районного суду м.Одеси від 19.01.2016 року по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000007 від 24.02.2014 р., тому вирішення даного питання не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пленум ВССУ в п.1 постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року №5, також розяснив, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обовязків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки вказані обставини судом були встановлені в ході розгляду справи, тому провадження по справі підлягає закриттю, так як даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.205,209,210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» та прокуратури Одеської області про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні майном, звільнення майна з-під арешту та стягнення моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: