Провадження № 22ц/784/421/16 Суддя першої інстанції Іщенко Х.В.
Справа№478/1715/15-ц
Категорія 23 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Гавор В.Б.,

за участю представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Агромир» (надалі ПП «Агромир») про розірвання договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И Л А:

29 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПП «Агромир» про розірвання договору оренди.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки, яка розташована в межах території Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Між нею та ПП «Агромир» було укладено договір оренди землі, строком на 15 років. Договір було укладено без зазначення дати його укладення, проте цей договір пройшов реєстрацію в органах державної реєстрації за місцем розташування земельної ділянки 12 грудня 2010 року.

За умовами вказаного договору орендна плата складає 3% від вартості землі в розмірі 1710 грн. Проте оцінка вартості землі в договорі не зазначена.

Згідно п. 11 цього договору визначено, що видача орендної плати має відбуватись щорічно до 31 грудня, а п. 13 договору передбачено, що орендна плата переглядається два рази на рік в разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, в тому числі внаслідок інфляції та в інших випадках, передбачених законом.

Між тим, відповідач не виконував зазначені умови договору та не виплачував їй щорічно орендну плату.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила суд розірвати договір оренди землі, укладений між нею і ПП «Агромир», та зареєстрований 30 грудня 2010 року в державному підприємстві «Центр державного земельного кадастру».

ПП «Агромир» заперечувало проти задоволення позовних вимог, стверджуючи, що домовленістю сторін було узгоджено щорічну орендну плату у розмірі 1000 грн. та, виходячи з цього розміру, позивачці було виплачено наперед орендна плата у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги її позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідив обставини справи, належно оцінив надані сторонами докази й дійшов вірного висновку про відсутність підстав для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разу істотного порушення договору другою стороною та інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Також згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних відносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду. Підставами для цього є невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також інші підстави, визначені Земельним кодексом України та законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 з 2008 року є власником земельної ділянки площею, 7 03 га у межах території Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6).

Між позивачкою та ПП «Агромир» було укладено договір оренди землі без зазначення дати укладення та зареєстровано цей договір 30 грудня 2010 року за № 49 державному підприємстві «Центр державного земельного кадастру» (а.с.4-5).

Відділом Держгеокадастру у Казанківському районі Миколаївської області на вимогу суду першої інстанції надано оригінал зазначеного договору оренди землі, який зберігається після державної реєстрації у зазначеному відділу.

Пункт 9 наданого договору передбачає визначення форми та розміру орендної плати, проте в цьому пункті не зазначено ні форма, ні розмір орендної плати. Договір містить підписи сторін та дані про державну реєстрацію договору .

На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач надав видаткові касові ордери з № 41 по № 50 від 3 червня 2009 року, зі змісту яких встановлено, ОСОБА_3 отримала за оренду земельного паю за кожен рік, починаючи з 2009 року і закінчуючи 2018 роком включно, по 1000 грн. за кожен рік на загальну суму 10 000 грн.(39-41).

Факт отримання у відповідача цих коштів позивачка не заперечувала, проте пояснювала, що отримувала ці кошти у борг.

З огляду на встановлені судом обставини та надані сторонами докази, колегія суддів погоджується з висновком суду, що сторони домовилися під час укладення спірного договору про грошову форму орендної плати, визначили її розмір у сумі 1000 грн. за кожен рік оренди та погодилися на виплату орендної плати наперед за 2009-2018 роки. Ця домовленість була виконана, оскільки ПП «Агромир» виплатило наперед в один день 10 000 грн. орендної плати, а відповідачка отримала ці кошти.

Твердження позивачки, що розмір орендної плати за договором складає 3% від вартості земельної ділянки, а саме 1710 грн., правильно не взяті судом до уваги, оскільки ці твердження спростосуваються наданим відділом Дергеокадастру оригіналом договору оренди, де форма та розмір орендної плати сторонами у договорі не зазначені.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на копію спірного договору, яка за її твердженням отримана у відділі Держгеокадастру та надану суду, також не можуть бути взяті до уваги, оскільки додана до позову копія договору оренди землі (а.с. 4) є взагалі не розбірливою та належним чином не завіреною тією державною установою, якою вона видана.

Доводи апеляційної скарги про те, що 10 000 грн. позивачка отримала від ПП «Агромир» у борг є безпідставними та спростовуються зазначеними касовими ордерами, де підставою для виплати щорічних сум у розмірі 1000 грн. є плата за оренду земельного паю. Будь-яких доказів на спростування цих підстав позивачкою не надано.

Зміна умов договору відповідно до п. 36 спірного договору оренди землі здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір підлягає вирішенню у судовому порядку, тобто позивачка не позбавлена можливості вирішити питання щодо розміру орендної плати з ПП «Агромир» або звернутися з відповідним позовом до суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для розірвання договору оренди землі у звязку з чим обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, були предметом розгляду в суді першої інстанції та суд дав їм належну оцінку.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді В.І. Козаченко

ОСОБА_4