02.06.2016 Єдиний унікальний номер 205/3906/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федченко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2016 року заявник звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину у праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.

Свою заяву мотивує тим, що 04 травня 2016 року вона звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позов до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Предметом спору є поділ нерухоме майно, а саме квартири № 25, що знаходиться в будинку №56 по вул. Трофімових Братів в м. Дніпропетровську, яка була придбана в період шлюбу.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію права власності №32782913 від 05.01.2012 року право власності на вищевказану квартиру зареєстровано: 1/3 частки в праві власності за ОСОБА_3, 1/3 частки в праві власності за ОСОБА_2, 1/3 частки в праві власності за ОСОБА_4.

09 лютого 2016 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано, у зв'язку з чим у ОСОБА_2 зявилась можливість відчужувати свою частку в квартирі, яка є предметом спору, без згоди позивачки. 30 травня 2016 року під час судового засідання по справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, відповідач відкрито заявив, що переоформить частку у праві власності на квартиру, що є їх спільною сумісною власністю, на свою мати - ОСОБА_3. Відчуження третій особі частки у праві власності на квартиру, що є предметом спору, зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Суд, вивчивши матеріали заяви вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Встановлено, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Предметом спору є поділ нерухоме майно, а саме 1/3 частини квартири №25, що знаходиться в будинку №56 по вул. Трофімових Братів в м. Дніпропетровську, яка була придбана в період шлюбу.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію права власності №32782913 від 05.01.2012 року право власності на квартиру зареєстровано: 1/3 частки в праві власності за ОСОБА_3, 1/3 частки в праві власності за ОСОБА_2, 1/3 частки в праві власності за ОСОБА_4.

На підставі п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов майнового та немайнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

На підставі вище викладеного, враховуючи обсяг позовних вимог, відповідність, співмірність способу забезпечення позову, суд вважає за необхідне заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити та накласти арешт на 1/3 частку у праві спільної часткової власності на квартиру №25, що знаходиться в будинку №56 по вул. Трофімових Братів в м. Дніпропетровську, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, ВРН №026867, реєстр №1-95, 22.11.2011 року, посвідчений Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою.

З урахуванням викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.151-153, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на 1/3 частку у праві спільної часткової власності на квартиру №25, що знаходиться в будинку №56 по вул. Трофімових Братів в м. Дніпропетровську, що належить ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на підставі договору купівлі-продажу, ВРН №026867, реєстр №1-95, 22.11.2011 року, посвідчений Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою.

Допустити негайне виконання ухвали.

Строк предявлення до виконання один рік з дня винесення ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.У разі якщо ухвалу було постановлено без участі сторін, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя В.М. Федченко