Справа №613/934/16-ц Провадження № 2/613/462/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Уварової Ю. В.

за участю секретаря - Христенко К.М.

розглянувши судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського (Фермерського) Господарства «Промінь», треті особи: Сектор державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі свого представника звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просила визнати недійсним договір оренди землі без номеру від 22.07.2007 р., укладений з СФГ «Промінь», зобовязати відповідача повернути їй земельну ділянку та стягнути з відповідача на її користь понесені нею у справі судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог представник зазначає, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності серії І-ХР №002726 від 30.07.1999 року є власником земельної ділянки площею 4,96 га, кадастровий номер: :03:003:0007, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.

30.09.2005 року позивач видала довіреність на імя ОСОБА_2, якою уповноважила останнього на вчинення дій відносно зазначеної земельної ділянки в усіх організаціях, в тому числі на укладення дозволених законом угод по управлінню та розпорядженню нею.

25.09.2014 року позивач скасувала довіреність, а в 2016 році їй стало відомо про існування договору оренди належної їй земельної ділянки, укладеного між нею та відповідачем.

Даний договір, як і акти приймання-передачі та визначення меж в натурі вона не підписувала, тому вважає, що цей договір є недійсним у звязку з відсутністю її внутрішньої волі і волевиявлення на його укладення.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Пояснила, що істотні умови договору позивач не погоджувала, орендну плату жодного разу не отримувала. Вважала, що відсутність у договорі примітки про те, що підпис в договорі виконаний саме представником, слід сприймати як такий, що виконаний саме позивачкою ОСОБА_1, хоча в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що підпис виконаний ОСОБА_2

Також, враховуючи, що про існування договору позивач дізналась лише літом 2016 року, вважала, що строк позовної давності не пропущений.

Представник відповідача СФГ «Промінь» в судовому засіданні позов не визнав, вважав його таким, що не підлягає задоволенню. Пояснив, що в довіреності, яка була видана позивачкою на імя ОСОБА_2, було передбачено право укладати угоди та підписуватись за ОСОБА_1, тому представник діяв в межах, наданих йому повноважень. На час укладення договору та його реєстрації, довіреність не була скасована, тому договір був укладений правомірно. Зазначив, що істотні умови договору погоджувались з ОСОБА_2, орендну плату отримував він. Після скасування довіреності орендна плата ОСОБА_2 не виплачується, але нараховується, тому позивачка може отримати її в будь-який момент, звернувшись до СФГ.

Також представник відповідача вважав, що враховуючи, що спірний договір зареєстрований у 2009 році, а самій позивачці з моменту видачі довіреності на ОСОБА_2 нічого не заважало в будь-який момент перевірити стан належної їй земельної ділянки та зясувати той факт, чи укладені будь-які договори щодо цієї ділянки, останньою пропущені строки звернення до суду, просив застосувати наслідки спливу позовної давності.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що дійсно позивачкою на його імя була видана довіреність на управління належною їй земельною ділянкою. При видачі цієї довіреності остання отримала одноразову грошову виплату в сумі 3000.00 грн. Він дійсно уклав договір оренди цієї земельної ділянки з СФГ «Промінь» та поставив свій підпис. Не заперечував той факт, що не погоджував з ОСОБА_1 істотних умов договору та не передавав їй орендну плату, однак вважав, що не повинен був цього робити, виходячи зі змісту довіреності. Вважав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1, яка відповідно до положень ст. 62 ЦПК України була допитана як свідок в судовому засіданні, пояснила, що про існування договору оренди землі з СФГ «Промінь» дізналась випадково - влітку 2016 року. З нею як з власником земельної ділянки можливість укладення цього договору не погоджувалась, орендну плату вона не отримувала, цей договір та акти до нього не підписувала. При видачі довіреності в 2005 році на імя ОСОБА_2, вона отримала одноразово 3000.00 грн., ця сума була з нею погоджена, на той час її такі умови влаштовували, а зараз вона хоче самостійно обробляти ділянку. Не заперечувала, що підпис на довіреності належить їй та зазначила, що після скасування довіреності вона до СФГ «Промінь» з питання отримання орендної плати не зверталась.

Представник третьої особи - Сектору державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, письмових заперечень або пояснень на позов не надав.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, свідка, дослідивши і оцінивши докази у справі, приходить до наступного.

Позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,96 га для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :03:003:0007, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії І-ХР №002726 від 30.07.1999 року /а.с. 10,11/.

30 вересня 2005 року позивачкою ОСОБА_1 видана довіреність, відповідно до якої остання уповноважила ОСОБА_2 управляти та розпоряджатись належною їй земельною ділянкою площею 4.96 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради, укладати всі дозволені законом угоди по управлінню та розпорядженню цією земельною ділянкою /крім договору дарування/, отримувати та сплачувати всі платежі за укладеними угодами, отримувати усі грошові суми з різних місць від осіб та установ, у тому числі з банків та ощадбанків, з пошти, телеграфу, по різного роду документам та підставам, отримувати усілякого роду кореспонденцію, вести її справи в усіх судових та адміністративних установах з правом отримання грошей та майна, видавати замість неї розписки, всюди замість неї розписуватись /а.с.57/. Довіреність була посвідчена державним нотаріусом Богодухівської ДНК та зареєстрована в реєстрі за номером 1-2406 /а.с.56-57/.

Той факт, що ця довіреність була видана позивачкою добровільно, підписана нею та діяла до її скасування позивачкою, ніким в судовому засіданні не оспорювався.

22.10.2007 року укладено договір оренди земельної ділянки відповідно до якого належна орендодавцеві земельна ділянка передається в оренду строком на 25 років. Сторонами цього договору зазначені ОСОБА_1 /орендодавець/ та СФГ «Промінь» /орендар/, при цьому підпис в графі «орендодавець» виконаний представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 і є його власним підписом, цей факт не заперечувався сторонами та третьою особою та не підлягає доказуванню відповідно до положень ст.61 ЦПК України /а.с.49/.

Договір зареєстрований 17.11.2009 року відповідно до норм діючого на той момент законодавства в Богодухівському відділі «Центр ДЗК» за номером 72.

Крім того 17.11.2009 року були складені акти визначення меж земельної ділянки в натурі та прийому-передачі земельної ділянки, де підпис від імені ОСОБА_1 також виконаний ОСОБА_2 /а.с.48/.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Верховний Суд України у постанові від 18.12.2013 р. у справі за № 6-127цс13 висловив правову позицію, згідно із якою зазначив, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що відсутність в оспорюваному договорі та актах до нього примітки, що договір та акти підписані представником за довіреністю, не може свідчити про відсутність волі позивача на укладення договору оренди, так як свою волю вона виявила в момент видачі довіреності на імя ОСОБА_2, з яким в подальшому були погоджені усі істотні умови договору та який, діючи в межах повноважень, наданих йому довіреністю, підписав договір.

У звязку з викладеним суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання договору оренди недійсним і як наслідок для задоволення вимог про повернення земельної ділянки та стягнення судового збору.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Таким чином, позовна давність застосовується у разі, коли цивільне право чи інтерес підлягає захисту. Однак, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності не має правового значення, тому судом не оцінюється.

Відповідно до вимог ст..11 ЦПК України, справу розглянуто в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ -