Провадження № 2/522/3761/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бойчука А. Ю.,

за участю секретаря судового засідання Громова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, по якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2, вказуючи, що з вони з відповідачем психологічно не сумісні, мають різні характери, погляди на життя, через що у сімї відбувались сварки та конфлікти. ОСОБА_1 впевнена, що подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам.

Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з підстав, наведених у позові.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, просить задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 жовтня 1980 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25 жовтня 1980 року зроблено запис №186, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 125887.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення.

Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у звязку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у звязку з чим, є неможливим.

Таким чином, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ґрунтується на законі та є такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 105 п. 3, 109, 110, 112 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 25 жовтня 1980 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №186.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Ю. Бойчук