АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/273/14-ц 22-ц/774/357/К/16
Справа №216/273/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/357/К/16 Бондарєва О.І.
Категорія № 27(ІІІ) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.

секретар: Маслова К.В.,

за участю: представника позивача за основним позовом - Бродька Анатолія Івановича, відповідача за основним позовом ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 09 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ «ПриватБанк»), яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позову Банк зазначив, що 28 вересня 2007 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №KRP0AU20130458, згідно умов якого остання отримала кредитні кошти в іноземній валюті у сумі 16505,38 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,16% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 26.09.2014 року.

Відповідно до умов укладеного договору Позичальник зобов'язався щомісяця сплачувати кредит, нараховані відсотки за користування кредитними коштами, комісію .

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено Договір застави рухомого майна №KRP0AU20130458 від 28.09.2007 року, згідно умов якого ОСОБА_3 передала у заставу Банку автомобіль Chevroltt, модель:АvеоSF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан - В, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить їй на праві власності.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань за Кредитним договором, станом на 03.01.2014 року, утворилась заборгованість, розмір якої дорівнює - 5 599,27 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 03.01.2014 року, є еквівалентом - 44 738,17 грн. з яких: заборгованість закредитом -5514,27 доларів США; заборгованість за відсотками - 69,79 доларів США.; заборгованість по комісії - 14,90 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов' язань - 0,31 доларів США.

На підставі вищевикладеного, уточнивши позовні вимоги позивач за основним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №KRP0AU20130458від 28.09.2007 року вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк»- предмет застави - автомобіль Chevroltt, модель:АvеоSF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан - В, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 на праві власності, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), та звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Chevroltt, модель:АvеоSF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан - В, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 на праві власності, шляхом продажу вказаного майна з укладенням від імені Позичальника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також стягнути витрати у справі.

12 лютого 2015 року відповідач за основним позовом ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на порушення Банком вимог валютного законодавства, а також на те, що кошти в іноземній валюті вона не отримувала так як кошти перераховані для купівлі автомобіля, були сплачені у національній валюті, просила кредитний договір №KRP0AU20130458 від 28.09.2007 року визнати недійсним. Зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» врегулювати відносини за правилами тієї угоди, яка була фактично здійснена, зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості у гривні за курсом станом на 28.09.2007 року.

Рішенням Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №KRP0AU20130458 від 28.09.2007 року, яка станом на 03.01.2014 року, становить 5 599, 27 доларів США., що по курсу НБУ, станом на 03.01.2014 року, є еквівалентом - 44 738,17 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5514,27 доларів США, заборгованість за відсотками - 69,79 доларів США, заборгованість по комісії - 14,90 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 0,31доларів США

Вилучено у ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2 та передано у заклад Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» предмет застави: Chevroltt, модель:АvеоSF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан - В, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить їй на праві власності. комплект ключів,свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Chevroltt, модель:АvеоSF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан - В, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить їй на праві власності.

Звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Chevroltt, модель:АvеоSF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан - В, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги, 50, ), з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з, його дублікату, для подальшої реалізації, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір - 569 (п'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 18 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання Кредитного договору, - недійсним, відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» та задоволення зустрічних позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що надання кредиту було здійснено в національній валюті України - гривні в розмірі 50 900 гривень, що було еквівалентно 10 139.44 доларів США, що дає підстави вважати, кредитний договір удаваним правочином, оскільки його було вчинено з метою приховання іншого правочину, який сторони вчинили в дійсності.

Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що відповідач за основним позовом придбала у ЗАТ "Запорізький автомобілебудівний завод" в особі директора ТОВ"Автопостач" автомобіль Chevroltt, модель:АvеоSF69Y, 2007 року випуску за 70 900 гри. та, відповідно до п. 1.2 договору купівлі-продажу від 22.09.2007 р., була зобов'язана за рахунок власних коштів внести аванс у сумі 20 000 грн. на поточний рахунок Продавця, після зарахування авансу на поточний рахунок продавця останній виписує та надає покупцю довідку- рахунок на ім'я покупця з відміткою про те, що продаж автомобіля здійснено за рахунок кредиту із зазначенням напису: «Кредит через ПриватБанк»., що дає підстави вважати, що кредитний договір - є недійсним та є необхідність врегулювати відносини за правилами тієї угоди, яка була фактично здійснена, а саме, за угодою про надання споживчого кредиту в сумі 50 900 грн..

Судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачем за основним позовом виконано зобов'язання за кредитним договором та сплачено Банку суму в розмірі 14 104, 37 доларів США, що підтверджується квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи.

Судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання щодо витребування індивідуальної ліцензії, яка надає Банку право на валютне кредитування резидентів на території України та яка повинна бути у Банка на виконання вимог зазначених у п. «г» ч.4.ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України „ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю " № 15-93 від 1993року.

На думку апелянта, розрахунок заборгованості наданий Відповідачем не відповідає вимогам закону, оскільки розрахунок зроблений у доларах США без зазначення гривневого еквіваленту, також не надано первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване на їх думку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №KRP0AU20130458, згідно умов якого Банк зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_3 кредитні кошти на строк з 28.09.2007. по 26.09.2014 р. включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 16505.38 доларів США на наступні цілі: 10139.44 доларів США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6.77доларів США для сплати за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2 на сплату страхових платежів за Договором страхування ТЗ №KRP0AU20130458 від 28.09.2007р., договором особистого страхування № №KRP0LК20130458 від 28,09.2007 на строк до 27.09.2008 у сумі 756.87доларів США, а також винагороди за надання фінансового Інструменту в розмірі 304.18доларів США,та у розмірі 5298.11 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,93% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0.14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п, 3.10 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного Договору.

Позичальник ОСОБА_3 повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) з "24" по "28" число кожного місяця у сумі 209.45 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Відповідно до п. 7.4 кредитного договору при порушенні Позичальником зобов`язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0.15% від суми проероченної заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не меньше 1 гривні.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між ПАТ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПРиватБанк» та ОСОБА_3 укладено Договір застави рухомого майна №KRP0AU20130458 від 28.09.2007 року, згідно умов якого ОСОБА_3 передала у заставу Банку автомобіль Chevroltt,модель:АvеоSF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан - В, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить їй на праві власності.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань за Кредитним договором, станом на 03.01.2014 року, утворилась заборгованість, розмір якої становить - 5 599,27 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно - 44 738,17 грн. з яких: заборгованість закредитом -5514,27 доларів США; заборгованість за відсотками - 69,79 доларів США.; заборгованість по комісії - 14,90 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов' язань - 0,31 доларів США.

Звертаючись до суду з позовом, Банк посилався на те, що у відповідача за основним позовом ОСОБА_3 наявна заборгованість за кредитним договором, у зв'язку з чим, на підставі договору застави автомобіля відповідача від 28.09.2007 року, Банк має право звернути стягнення на предмет застави.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушення вищевказаних умов тягне за собою встановлені наслідки порушення договору позичальником.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Статтею 24 вищевказаного Закону передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно статті 25 ЗУ «Про заставу» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Статтею 28 ЗУ «Про заставу» передбачено, що якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно приписів ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (застводавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У відповідності до ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Банком у повному обсязі було виконано зобов'язання по кредитному договору.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем за основним позовом ОСОБА_3 своїх зобов'язань за Кредитним договором, станом на 03.01.2014 року, утворилась заборгованість, розмір якої становить - 5 599,27 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно - 44 738,17 грн. з яких: заборгованість за кредитом -5514,27 доларів США; заборгованість за відсотками - 69,79 доларів США.; заборгованість по комісії - 14,90 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов' язань - 0,31 доларів США.

Відповідно до п.15.7.1. договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані.

Згідно п. п.15.7.3 договору застави застоавадежратель має право звернути стягнення на Предмет застави незалежно від настання термінів виконання будь-якого зобов'язання за Кредитним договором у випадках порушення Заставодавцем зобов'язань за цим Договором застави, укладеним для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, у т. ч. у разі порушення порядку заміни Предмета застави; одержання Заставодержателем повідомлення від Заставодавця/Позичальника про дострокове повернення вкладу (повністю або частково), якщо майнові прйва за.ним передані в заставу Заставодержателю.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно вимог Договору застави, Банком на адресу ОСОБА_3 було надіслано письмове повідомлення (вих. №30.1.0.0/2-351 від 22.11.2013 року про погашення існуючої заборгованості (а.с.10).

Згідно витягу про реєстрацію обтяжень рухомого майна, Банком внесені зміни до відомостей про обтяження рухомого майна та зареєстровано 05.12.2013 року - тип обтяжень: звернення стягнення (а.с.19).

Проте, у передбачений ст. 28 ЗУ «Про заставу» та кредитним договором строк, відповідач за основним позовом ОСОБА_3 заборгованість за договором не сплатила, предмети застави Банку добровільно не надала.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову Банку та звернення стягнення на предмет застави.

Положеннями ст.26 ЗУ «Про заставу» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Однак, у в порушення вимог ст. 26 ЗУ «Про заставу» та пункту 4 частини першої статті 215 Цивільного процесуального кодексу України, судом першої інстанції не зазначено, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій)у зв'язку з чим, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року № 6-1205цс15, що в силу вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції правильно виходив з відсутності правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог відповідача за основним позовом ОСОБА_3, про визнання Кредитного договору - недійсним, з огляду на наступне.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до вимог ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність кошти - гроші у національній або іноземній валюті, чи їх еквівалент.

Статті 47 та 4 9 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 Декрету Міністрів України „Про систему регулювання і валютного контролю ".

Відповідно до Банківської ліцензії №22 від 04.12.2001 року, виданої Національним банком України Закритому акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк», ПАТ КБ «ПриватБанк» має право здійснювати банківські операції, в тому числі кредитування юридичних і фізичних осіб. Письмовий Дозвіл №22-2 від 29 липня 2003 року надає право здійснювати операції з залученням та розміщенням іноземної валюти на валютному ринку України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» має право здійснювати операції з іноземною валютою, у тому числі операції з надання кредитів в іноземній валюті на підставі отриманої від Національного банку банківської ліцензії та дозволу на здійснення валютних операцій, а тому вираження в іноземній валюті грошового зобов'язання за Кредитним договором, відповідає вимогам законодавства та спростовує доводи апеляційної скарги відповідача за основним позовом ОСОБА_3 в цій частині.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про витребування індивідуальної ліцензії, колегією суддів до уваги не береться, оскільки дані документи наявні в матеріалах справи, що свідчить про те, що відповідач за основним позовом ОСОБА_3 не знайомилась з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір - є недійсним та є необхідність врегулювати відносини за правилами тієї угоди, яка була фактично здійснена, а саме, за угодою про надання споживчого кредиту в сумі 50 900 грн., колегія судді до уваги не бере, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України,договір, як домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Тобто, сторони, користуючись своїм правом на свободу договору (ст.627 ЦК України), самостійно навласний розсуд визначилися з усіма істотними умовами договору, в тому числі і з валютою кредитування.

Таким чином, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 на момент укладення договору повністю погоджувалась з умовами кредитування, про що свідчить її особистий підпис, як в кредитному договорі так і в договорі застави транспортного засобу, що також підтверджується частковим виконанням зобов'язань за кредитним договором на які відповідач за основним позовом ОСОБА_3 посилається в своїй апеляційній скарзі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що розрахунок заборгованості наданий Відповідачем не відповідає вимогам закону, оскільки розрахунок зроблений у доларах США без зазначення гривневого еквіваленту, колегією суддів взято до уваги та представником ПАТ КБ «ПриватБанк» надано до суду апеляційної інстанції розрахунок зроблений у доларах США з зазначення гривневого еквіваленту.

Даний розрахунок перевірено колегією суддів, яка погоджується з ним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не надано первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, колегія суддів до уваги не бере, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення суду змінити та абзац п`ятий резолютивної частини рішення суду доповнити реченням наступного змісту: «Початкова ціна предмета іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 09 жовтня 2015 року змінити.

Абзац п`ятий резолютивної частини рішення суду доповнити реченням наступного змісту:

«Початкова ціна предмета іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

Л.В. Михайлів