Справа № 755/2664/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.,

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Житлово-будівельний кооператив «Шовковик-6» про визнання права власності на ? частину квартири,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звертаючись з позовом до суду просить визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2 загальною площею 67,8 кв.м., мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб від якого народилися діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з 15 січня 1981 року ОСОБА_5 був затверджений членом житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-6» і було внесено гроші за квартиру в сумі 4100 руб., які вносились подружжям порівну. Згідно ордеру №031057 від 27 квітня 1982 року їх сім'я отримала право на зайняття спірної квартири. 15.11.1990 року вона з чоловіком розлучилася, після чого одноособово сплачувала внески до житлово-будівельного кооперативу та за комунальні послуги. У 1991 році вона повністю сплатила паєнакопичення за спірну квартиру. На підставі рішення суду від 29.05.2002 року було видано свідоцтво про смерть щодо її колишнього чоловіка ОСОБА_5, проте 18.03.2003 року Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації було видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру на померлого ОСОБА_5, проте вважає, оскільки спірна квартира придбана за спільні кошти подружжя та є спільною сумісною власністю подружжя, тому вона має право власності на ? частку спірної квартири.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак від її уповноваженого представника ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак від його уповноваженого представника ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-6» в судове засідання не з'явився, однак від представника Скрипченка Є.І. надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1976 року по 15.11.1990 рік.

З 18.02.1981 року ОСОБА_5 став членом житлово-будівельного кооперативу "Шовковик - 6" і сплатив пайовий внесок за 3-кімнату квартиру АДРЕСА_2 у розмірі 4100,00 руб. (а.с. 16).

Як убачається з довідки ЖБК "Шовковик-6" №87 від 29.07.2013 року грошова сума по квартирі АДРЕСА_2 повністю виплачена у 1992 році в сумі 8659 крб. 43 коп." (а.с.27).

Відповідно до ст.15 Закону України "Про власність", яка була чинною на час повної виплати паєнакопичення, - член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Оскільки ОСОБА_5 був членом ЖБК "Шовковик-6", а пайові внески за квартиру у ЖБК "Шовковик-6" були повністю виплачені то ОСОБА_5 набув право власності на вказану квартиру і саме його право власності підлягало оформленню уповноваженим державним органом шляхом видачі свідоцтва про право власності на житло.

18.03.2003 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 14.02.2003 року було видано свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2. (а.с. 26)

За загальним правилом дії законів і інших нормативно-правових актів в часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України), норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто, не раніше 01.01.2004р.

До сімейних відносин, які вже існували на вказану дату - 01.01.2004р., норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, які виникли після набрання ним чинності.

Оскільки право власності на квартиру виникло у 1991-1992рр., правовідносини щодо майна подружжя регулюються положеннями КпШС України, за правилом статті 22 якого майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Частиною 1 ст. 28 КпШС України визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Як випливає зі змісту ст. 177 Цивільного кодексу України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Тобто законодавець об'єктами права спільної сумісної власності подружжя визначає будь-які речі, що належать фізичній особі на праві приватної власності, не конкретизуючи їх.

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" при розгляді справ про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судам слід керуватися ст. 146 ЖК України, ст. 15 Закону „Про власність", п. 43 Примірного Статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сім'ю ( ст.ст. 22, 24, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім'ю України), враховуючи те, що пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.05.2002 року про оголошення ОСОБА_5 померлим, ІНФОРМАЦІЯ_2 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ м. Києва було видане свідоцтво про смерть ОСОБА_5

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1, ст. 321 Цивільного кодексу України)

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Так, судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_2 є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме померлого ОСОБА_5 та позивачки ОСОБА_1, а тому виходячи з рівності часток між подружжям, остання має право на ? частину спірної квартири, а тому діючи в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Житлово-будівельний кооператив «Шовковик-6» про визнання права власності на ? частину квартири підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки такі вимоги не ставились позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 182, 328, 392, 1218, 1261, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 3, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 64, 88, 131, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Житлово-будівельний кооператив «Шовковик-6» про визнання права власності на ? частину квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я :