У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним заповіту, за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2005 року,

в с т а н о в и в :

У квітні 2004 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання заповіту недійсним.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2005 року, позов задоволено.

Визнано заповіт ОСОБА_5, посвідчений 24 вересня 2003 року Десятою київською державною нотаріальною конторою на користь ОСОБА_2, недійсним.

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2005 року.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04 серпня 2011 року заяву задоволено, рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2005 року у вказаній справі скасовано, справу призначено до судового розгляду.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2013 року, відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні позову про визнання заповіту недійсним. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04 серпня 2011 року та рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 лютого 2013 року відхилено, вказані судові рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 22 жовтня 2014 року ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2013 року, рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 лютого 2013 року та ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04 серпня 2011 року скасовано. Заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 05 серпня 2015 року ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року в частині залишення без задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2005 року скасовано, справу передано на новий розгляд в цій частині до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року, заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2005 року залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просять ухвали суду першої і апеляційної інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних ухвал вбачається що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених ухвал.

Згідно з ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Для визначених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами (п. п. 3, 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами»).

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2005 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що вимоги ОСОБА_2 не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, оскільки акт повторної судової-психіатричної експертизи від 23 листопада 2010 року № 1128, на який посилається остання як на нововиявлену обставину, не є такою в розумінні ст. 361 ЦПК України, а є новим доказом, що виключає перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та її представнику ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним заповіту, за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2005 року, за касаційною скаргою на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак