Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Карташов О.Ю.
Провадження № 22ц/782/132/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року квітня «6» дня Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Єрмаков Ю.В.

за участю секретаря Попової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

та за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 законного представника ОСОБА_4, ОСОБА_5

на рішення

Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 січня 2016 року

по цивільній справі за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 січня 2016 року вирішено, позов ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму коштів в розмірі 33333 (тридцять три тисячі триста тридцять три) грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму коштів в розмірі 33333 (тридцять три тисячі триста тридцять три) грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, суму коштів в розмірі 3650 (три тисячі шістсот пятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, суму коштів в розмірі 3650 (три тисячі шістсот пятдесят) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму понесених судових витрат в загальному розмірі 1095 (одна тисяча девяносто пять) грн. 20 коп., тобто по 547 (пятсот сорок сім) грн. 60 коп. з кожного відповідача.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, суму понесених судових витрат в загальному розмірі 200 (двісті) грн. 36 коп., по 100 (сто) грн. 18 коп. з кожного відповідача.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, представник неповнолітніх відповідачів, обґрунтували вимоги своїх апеляційних скарг порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи та недоведеністю обставин.

ОСОБА_2, в скарзі, просить рішення суду, в частині часткового задоволення її позову, змінити та ухвалити в цій частині рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені заявлених позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 192, 1212, 1213, 1282 ЦК України, виходив з часткової обґрунтованістю позовних вимог.

Проаналізувавши наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, у вересні 2015 року ОСОБА_2 і ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову зазначали, що 10 квітня 2012 року ОСОБА_2 домовилась з ОСОБА_7 (померлою 02.09.2012 року) щодо купівлі-продажу квартири, за адресом: АДРЕСА_1, при цьому, остання діяла у своїх інтересах, а також від імені та в інтересах своїх малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, які теж були співвласниками квартири.

Вона сплатила ОСОБА_7 раніше погоджену ціну квартири в сумі 71865,00 грн., що еквівалентно 9000,00 доларів США, та станом на 15.05.2015 року згідно офіційного курсу Національного Банку України складає 185124,00 грн. (9000x20,569333=185124,00 грн.). На підтвердження укладення договору купівлі-продажу квартири та на підтвердження отримання грошових коштів за квартиру ОСОБА_7 власноруч було написано розписку. Квартиру вона хотіла придбати для свого сина - ОСОБА_6

10.04.2012 року позивачі з ОСОБА_7 нотаріально не посвідчили договір купівлі-продажу, бо на момент укладення договору не було рішення Виконкому Сєвєродонецької міської ради про надання дозволу на продаж квартири, співвласниками якої були малолітні діти, а також були відсутні усі інші документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу (витяг БТІ, узгоджений техпаспорт тощо).

Для оформлення відповідних документів ОСОБА_7 у той же самий день, коли написала розписку, тобто 10.04.2012 року, оформила нотаріально посвідчену довіреність на ОСОБА_6, надавши йому усі повноваження для збору та оформлення усіх документів, необхідних для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, в тому числі з правом продажу зазначеної квартири.

Оскільки квартира перебувала у арешті за комунальні борги, ОСОБА_6 погасив борг по виконавчому провадженню в сумі 377,65 грн., при цьому поніс банківські витрати в сумі 5,66 грн., а також було сплачено виконавчий збір у сумі 5,55 грн. та понесені при цьому банківські витрати у сумі 3,00 грн. Крім того ОСОБА_6 частково погасив заборгованість по комунальним платежам у сумі 4700,00 грн. За оформлення паспорту БТІ, отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_6 було сплачено 671,28 грн.

Також ОСОБА_6 ніс матеріальні витрати щодо купівлі на ім'я малолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5 житлового будинку, розташованого за адресом: Кремінський р-н, с. Новоастрахань, вул. Карла Маркса, буд. 55. При цьому ОСОБА_6 сплатив за виготовлення технічної документації на земельну ділянку та її оцінку - 1900,00 грн., а також за оцінку домоволодіння - 700,00 грн. Всього ОСОБА_6 сплатив за відповідачів та їх померлу матір - 8357,48 грн.

Однак, ОСОБА_7 02.09.2012 року померла. Позивачі так і не стали власниками квартири, про купівлю якої домовлялися з ОСОБА_7, при цьому ОСОБА_2 сплатила гроші за квартиру, які фактично є авансом за квартиру, а ОСОБА_6 поніс витрати, які фактично мала нести ОСОБА_7 зі своїми дітьми.

Спадкоємцями майна померлої залишилися її малолітні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_4

У відповідності до ст. 1281 ЦК України позивачами було предявлено вимоги до спадкоємців померлої через Першу Сєвєродонецьку державну нотаріальну контору.

Пропозиції позивачів до законного представника неповнолітніх ОСОБА_3 щодо повернення грошових коштів не були прийняті останнім, тому, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 просили суд:

- стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 185124,00 грн. та судові витрати;

- стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на користь ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 8357,48 грн. та судові витрати.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно із копією свідоцтва про право власності на житло від 12.03.2008 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради згідно з розпорядженням (наказом) № 34 від 12.03.2008 року, копією ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав № 35394093, наданого Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 05.09.2012 року на квартиру, що розташована за адресом: АДРЕСА_1, вказана квартира належала ОСОБА_7 та членам її сімї: ОСОБА_5 та ОСОБА_4

З оригіналу розписки від 10.04.2012 року, вбачається, що ОСОБА_7 продає квартиру ОСОБА_2 та отримує від ОСОБА_2 гроші у розмірі девять тисяч доларів. На листку із розпискою наявні також підписи ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Згідно із копією довіреності від 10.04.2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрованою в реєстрі за № 735, ОСОБА_7, що мешкає за адресом: АДРЕСА_1, уповноважує ОСОБА_6 продати за ціну та на умовах за його розсудом без будь-яких обмежень належну їй квартиру за адресом: АДРЕСА_1, для чого йому надаються відповідні повноваження, зокрема право сплачувати необхідні платежі, збори та податки.

Згідно із квитанцією № 638 від 04.05.2012 року ОСОБА_6 сплатив на користь КП «ЕРЦС» квартирну плату в сумі 4700 грн. за квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до копії Протоколу № 31/2 засідання комісії з питань захисту дітей при Сєвєродонецькому міськвиконкомі від 30.08.2012 року, вирішено винести на розгляд виконкому міської ради питання про дозвіл продажу 2/3 часток 2-кімнатної квартири за адресом: АДРЕСА_1, від імені малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, у звязку з одночасною купівлею 3-кімнатного власного будинку за адресом: Кремінський район, с. Новоастрахань, вул. Карла Маркса, буд. 55 на імя дітей.

Згідно із копією рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 1129 від 04 вересня 2012 року про дозвіл на продаж 2/3 часток 2-кімнатної квартири від імені малолітніх: ОСОБА_5, ОСОБА_4, дозволено ОСОБА_7 та ОСОБА_3 продаж 2/3 часток 2-кімнатної квартири за адресом: АДРЕСА_1, від імені малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, та одночасну купівлю 3-кімнатного власного будинку за адресом: Кремінський район, с. Новоастрахань, вул. Карла Маркса, буд. 55, на імя дітей.

Згідно із копією рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 1638 від 25.12.2012 року щодо визнання рішення виконкому про дозвіл продажу часток квартири від імені малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_4, таким, що втратило чинність визнано недійсним рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 1129 від 04 вересня 2012 року про дозвіл ОСОБА_3 та ОСОБА_7 продажу 2/3 часток 2-кімнатної квартири за адресом: АДРЕСА_1, від імені малолітніх: ОСОБА_4 та ОСОБА_5

З копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 344863, виданого 04.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, вбачається, що ОСОБА_7 померла 02.09.2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1008.

Згідно із копією договору купівлі-продажу житлового будинку з будівлями і спорудами від 15.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_12, реєстр за № 972, ОСОБА_13, яка діє як представник ОСОБА_14, передає у власність ОСОБА_3, який діє згідно рішення № 1129 Сєвєродонецької міської ради виконавчого комітету від 04 вересня 2012 року як законний представник малолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, житловий будинок з будівлями і спорудами, що розташований за адресом: Луганська область, Кремінський район, с. Новоастрахань, вул. Карла Маркса, 55.

Згідно із копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_12, реєстр за № 973, копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛГ 005970 № 1188, виданого Новоастраханською сільською радою від 10.11.2003 року, ОСОБА_13, яка діє як представник ОСОБА_14, передає у власність ОСОБА_4, який діє згідно рішення № 1129 Сєвєродонецької міської ради виконавчого комітету від 04 вересня 2012 року як законний представник малолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, земельну ділянку за кадастровим номером :06:001:0101, :06:001:0102, площа земельної ділянки 0,2800 га. Земельна ділянка розташована на території Новоастраханської сільської ради Кремінського району Луганської області, вул. Карла Маркса, буд. 55.

Квитанціями до прибуткового касового ордера № 8 дог. № 276 від 11.09.2012 року, № 281 від 13.09.2012 року, № 283 від 14.09.2012 року підтверджується, що ОСОБА_6 сплатив за оцінку домоволодіння по договору № 276 від 07.09.2012 року суму в розмірі 700 грн., за виготовлення технічної документації суму в розмірі 1500 грн., за оцінку земельної ділянки суму в розмірі 400 грн.

Згідно із копією розписки, на якій не вказано дату її складання та яка була складена законним представником відповідачів ОСОБА_3, він при купівлі будинку, оформлення документів в БТІ, у нотаріуса та в органах земельних ресурсів на його дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не ніс жодних матеріальних затрат, всі затрати при купівлі будинку, оформлення документів в БТІ, у нотаріуса та в органах земельних ресурсів оплачував ОСОБА_6

Згідно із копією заяви ОСОБА_2 про предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців на імя Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори від 18.10.2012 року, ОСОБА_2 повідомила спадкоємців померлої ОСОБА_7 про свої вимоги як кредитора.

Згідно із копією заяви ОСОБА_6 про предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців на імя Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори від 26.02.2013 року, ОСОБА_6 повідомив спадкоємців померлої ОСОБА_7 про свої вимоги як кредитора.

Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_15 реєстраційний № 2-1074 від 27.12.2014 року та копією ОСОБА_8 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31785449, наданого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_15 від 27.12.2014 року, ОСОБА_5 успадкував 1/6 частину квартири, яка розташована за адресом: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 59/104, після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 02 вересня 2012 року.

Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_15 реєстраційний № 2-1075 від 27.12.2014 року та копією ОСОБА_8 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31785496, наданого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_15 від 27.12.2014 року, ОСОБА_4 успадкував 1/6 частину квартири, яка розташована за адресом: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 59/104, після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 02 вересня 2012 року.

Згідно із звітом про оцінку майна, виконаного 30.01.2015 року ПП «Експертно-аналітичний центр «Рейтинг», ринкова вартість двокімнатної квартири № 104, загальною площею 46,0 м2, яка розташована за адресом: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 59 склала 200000,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що суд у рішенні правильно дійшов до висновку, що договір між нею та ОСОБА_7 фактично не був укладений, а отримані останньою грошові кошти є безпідставно отриманими та правильно застосував положення ст. 1212 ЦК України. Але, суд не врахував, що ОСОБА_7, вирішив продати квартиру, отримала від неї грошові кошти в тому числі і за частки неповнолітніх дітей, як законний представник діяла від імені та в інтересах дітей. Тому, відповідачі за отриманні ОСОБА_7 від неї 9000 доларів США, в частині 2/3 частки від суми повинні нести відповідачі самостійно в рівних частках, а в частині 1/3 суми як спадкоємці ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 зводяться до того, що ОСОБА_7 під впливом тяжкої життєвої обставини, на вкрай невигідних для себе та дітей умовах домовилась з ОСОБА_2, щодо купівлі-продажу квартири. При цьому, ОСОБА_7 фактично не отримувала від ОСОБА_2 ніяких коштів. При ухвалені рішення суд безпідставно керувався розпискою та показанням свідків з боку позивачів, не прийняв до уваги показання свідків з боку відповідачів, стягнувши з відповідачів суми за квартирну плата та за виготовлення технічної документації, за відсутністю доказів, що такі видатки мають відшкодовуватися за рахунок останніх.

Так, загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підстави статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року № 6-88цс13, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Вирішуючи питання, щодо позовних вимог про стягнення суми в розмірі 185124,00грн., суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що факт складення 10 квітня 2012 року ОСОБА_7 розписки, про отримання 9000 доларів США, власноручно, підтверджується самою розпискою та показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Розписка складена в простій письмовій формі, складена після отримання грошових коштів.

Показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 є узгодженими в частині написання ОСОБА_7 вищевказаної розписки, саме у вказаний в розписці день та отримання ОСОБА_7 в цей же день від ОСОБА_2 суми в розмірі 9000 доларів США. При цьому, показання свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 не свідчать про складання або не складання нею розписок про отримання коштів, не протирічать показанням вищезазначених свідків.

В судовому засіданні міського суду та апеляційного суду законним представником відповідачів не було заявлено клопотання про проведення відповідної судової експертизи.

Місцевий суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, застосував ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, оскільки правова підстава для отримання померлою ОСОБА_7 від ОСОБА_2 суми в розмірі 9000 доларів США так і не настала, сторонами за життя ОСОБА_7 не було укладено договору купівлі-продажу квартири.

Так, видана позивачу ОСОБА_2 померлою ОСОБА_7 розписка від 10.04.2012 року, на підтвердження отримання грошей за квартиру, не є договором купівлі-продажу квартири і такий договір між вищевказаними особами взагалі не був укладений, що встановлено рішенням Сєвєродонецького міського суду від 09.08.2013 року по справі № 1227/8058/2012, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 26.09.2013 року.

За таких обставин, є обґрунтованим висновок суду, що твердження позивача та її представника про те, що вищевказана розписка була складена померлою ОСОБА_7 в інтересах її дітей, які є відповідачами по справі, не підтверджені жодними доказами.

При визначенні розміру позовних вимог, суд врахував положення ст. 192 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

З результатів аналізу вказаних статей вбачається, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво, в порядку спадкування обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6 - 18 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Судом встановлено, що відповідачі є спадкоємцями померлої ОСОБА_7, прийняли спадок у встановленому законом порядку, успадкували 1/3 частину квартири за адресом АДРЕСА_1, вартістю 200000 грн., а саме, по 1/6 частці вищевказаної квартири кожний, тобто вартість майна, одержаного кожним з відповідачів в якості спадщини, складає 33333 грн. 33 коп. (200000 грн. / 6 часток).

Тому, є правильним висновок про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення на її користь з ОСОБА_4 грошової суми в розмірі 33333 грн. 33 коп. та з ОСОБА_5 грошової суми в розмірі 33333 грн. 33 коп.

Задовольняючи частково позовну вимогу ОСОБА_6 до відповідачів про стягнення на його користь суми в розмірі 8357,48 грн., а саме, в розмірі 7300 грн. (4700 грн. за квартирну плату + 2600 грн. за виготовлення технічної документації та за оцінку земельної ділянки), по 3650 грн. з кожного відповідача, суд обґрунтовано виходив з того, що відповідачі є власниками квартири. Вони зберегли майно у вигляді грошових коштів, які вони в якості співвласників мали б сплатити за комунальні послуги у належній їм квартирі і які вони в якості покупців мали б сплатити за оцінку домоволодіння, за виготовлення технічної документації та за оцінку земельної ділянки; таке збереження майна відбулося за рахунок ОСОБА_6, адже саме він сплатив комунальні послуги та здійснив відповідні платежі за виготовлення технічної документації та за оцінку земельної ділянки; сплата ОСОБА_6 за комунальні послуги та технічну документацію, відбулася без наявності підстав для виникнення цивільних прав та обов'язків між сторонами у цій справі

Вирішення питання про розподіл судових витрат проведено судом у відповідності до ст. 88 ЦПК України, із урахуванням понесених позивачами та підтверджених документально витрат та того, що було задоволено 36% заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі вищевикладеного судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не має.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області, ~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 законного представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 ~ відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради про стягнення грошових коштів ~ залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді: