провадження 6/201/79/2016
УХВАЛА

02 березня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання та встановлення та зазначення у виконавчому листі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго» в особі «Дніпропетровських міських електричних мереж» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» в особі «ДМЕМ» 06 листопада 2012 року звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення збитків та судових витрат.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року позовні вимоги задоволено.

ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» 24 лютого 2016 року звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання та встановлення та зазначення у виконавчому листі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника.

Особи, які брали участь у справі, у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, представник заявника прохав заяву розглядати без його участі. З урахуванням зазначеного суд вважає можливим розглядати це питання за відсутності цих осіб.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною першою статті 368 ЦПК України визначено, що питання, повязанні із зверненням судового рішення до виконання вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Відповідно до ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні, про що постановляється ухвала.

Згідно до ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Частиною 1 ст. 371 ЦПК України встановлено, що стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши обставини справи, а також надані та добуті докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року позов задоволено, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» в особі «ДМЕМ» збитки (заборгованість) в сумі 2536 грн. 07 коп. і судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп., а всього 2750 грн. 67 коп.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що вказане вище рішення суду було надіслано сторонам та у встановленому законом порядку набрало законної сили, а саме: 04 січня 2013 року.

Частиною 2 статті 368 ЦПК України встановлено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Згідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані на підставі судових рішень, можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його винесення.

Також судом було встановлено, що протягом встановленого законом строку для предявлення виконавчого документа до виконання до суду з заявою про видачу виконавчого листа по цій справі заявник не звертався та рішення суду у примусовому порядку органами державної виконавчої служби не виконувалося, а заявник до суду з заявою про видачу виконавчого листа звернувся лише 23 вересня 2015 року, а виконавчий лист було видано судом 01 жовтня 2015 року та отримано представником заявника ще 13 жовтня 2015 року, однак з зазначеною заявою заявник звернувся до суду тільки 24 лютого 2016 року, крім того у заяві не було зазначено, що заявник звертався у встановленому законом порядку до відповідної державної виконавчої служби та останньому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження у звязку з пропуском строку предявлення виконавчого документа до виконання.

Крім того слід зазначити, що у своїй заяві про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа (виконавчого листа) до виконання заявник не зазначає обєктивних причин та обставин з урахуванням яких він не звертався до суду про видачу виконавчого листа по справі, також останнім до заяви не було надано відповідних доказів на підтвердження зазначеного та, що строк останніми було пропущено саме з поважних причин та є передбачені законом підстави для його поновлення.

Також з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою суд вважає, що зава стосовно вимог про встановлення та зазначення у виконавчому листі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника, оскільки як зазначає заявник в своїй заяві у виданому судом виконавчому документі відсутній ідентифікаційний номер боржника, однак зазначене не відповідає дійсності, оскільки як витікає з виданого судом виконавчого листа, в ньому було його зазначено, а тому посилання заявника у свої заяві на зазначене є безпідставними та не обґрунтованими, також слід зазначити, що внесення нових даних до виконавчого документа не передбачено нормами ЦПК України. Крім того слід зазначити, що виданий виконавчий лист відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження», оскільки в ньому зазначено всі передбачені вище вказаним законом дані, також слід зазначити, що суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу (РНОКПП), крім того позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але при розгляді справи цим судом позивачем цього зроблено не було, а тому передбачених законом підстав для задоволення заяви не має.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що причини з яких було пропущено строк для предявлення виконавчого документу до виконання не є поважними, а заява не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги наполягання заявника по справі на задоволенні зазначеної заяви, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість вказаної зави, оскільки вона не підтверджена, безпідставна і не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для її задоволення немає, а тому вважає за необхідне відмовити у її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 11, 57, 58, 60, 212, 368, 369, 371 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 5 ст. 124 Конституції України, суд

У Х В А Л И В:

Публічному акціонерному товариству «ДТЕК «Дніпрообленерго» у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання та встановлення та зазначення у виконавчому листі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго» в особі «Дніпропетровських міських електричних мереж» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та судових витрат відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -