Справа №: 398/5026/15-ц
"06" квітня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Тимченко Л.М.
з участю секретаря Міщенко С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрія цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ПАТ КБ «Приватбанк» який є правонаступником ВАТ КБ «Приватбанк» (надалі банк або позивач) 12 жовтня 2015 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно умов укладеного договору №DN81AR03110012 від 19 липня 2007 року ОСОБА_1 як позичальник отримав споживчий кредит в сумі 333 830 грн. 44 коп. строком до 18 липня 2014 року зі сплатою відсотків згідно умов договору. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачував відсотки за користування коштами в наслідок чого виникла заборгованість за кредитом в сумі 1 237 381 грн. 41 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду і станом на 29 вересня 2015 року складає в сумі 1 237 381 грн. 41 коп., а саме: заборгованість за кредитом 254 972 грн. 41 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 519 грн. 77 коп.; заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 981 889 грн. 23 коп.
В судове засідання представник позивача не зявився, в заяві до суду позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання жодного разу не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомив, заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату розгляду справи в суді, згідно відмітки пошти на повідомленні про особисте отримання поштової кореспонденції.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.
Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 267, 267, 509, 526, 530, 546, 551, 610-612, 614, 615 - 617, 625, 651, 1054, 1055 ЦК України.
Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі.
У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки.
Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст.616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.
За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що згідно умов укладеного договору споживчого кредиту №DN81AR03110012 від 19 липня 2007 року ОСОБА_1 як позичальник отримав кредит в сумі 333 830 грн. 44 коп. строком до 18 липня 2014 року зі сплатою відсотків згідно умов договору. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачував відсотки за користування коштами в наслідок чого виникла заборгованість за кредитом в сумі 1 237 381 грн. 41 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду і станом на 29 вересня 2015 року складає в сумі 1 237 381 грн. 41 коп., а саме: заборгованість за кредитом 254 972 грн. 41 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 519 грн. 77 коп.; заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 981 889 грн. 23 коп.
Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням відповідачем умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.
Суд також приймає до уваги, що Позивачем не було вжито заходів для повернення кредиту, про що свідчить відсутність письмових претензій про сплату заборгованості за кредитом за час з 2008 року до вересня 2015 року. Відповідач до суду не зявився, письмових заяв чи клопотань до суду від нього не надійшло. Звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 липня 2007 року в жовтні 2015 року свідчить що відповідач дійсно ухилявся від взятих на себе зобовязань по сплаті заборгованості по кредиту.
За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту частко підлягає стягненню з відповідача на користь банку, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки розмір основної заборгованості з відсотками та комісією складає 255 492 грн. 18 коп., а розмір пені визначений в сумі 981 889 грн. 23 коп., що не співмірно з сумою боргу та значно перевищує розмір збитків.
Такі обставини є підставою для зменшення розміру неустойки до розміру 255 492 грн. 18 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4- 11, 15, 16, 22, 257, 259, 267, 509, 526, 530, 546, 610-612, 614, 615- 617, 625, 651, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 77, 84-88,212-215, 224 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» кредитну заборгованість станом на 28 вересня 2015 року по договору кредиту №DN81AR03110012 від 19 липня 2007 року, що складає 510 984 грн. 36 коп., в тому числі:
борг за кредитом в сумі 254 972 грн. 41 коп.;
заборгованість за нарахованими відсотками 519 грн. 77 коп.;
пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 255 492 грн. 18 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в сумі 7664 грн. 76 коп.
судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Копію рішення направити сторонам не пізніше пятиденного строку.
На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення або протягом цього ж часу з моменту отримання копії рішення суду.
Суддя: