Провадження № 22-ц/780/1355/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

15 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала наступним. 02 листопада 2013 року вона замовила у відповідача кухню „Юля Нова, за що сплатила 9650 грн., яка остаточно була установлена 28 січня 2014 року. Зазначала, що через два місяці після встановлення на одному з фасадів почала відклеюватись плівка, а до лютого 2015 року плівка відклеїлась на семи фасадах. Оскільки нею правила користування меблями не порушувались, виявлені дефекти свідчили про неякісність продукції, у зв'язку з чим вона звернулась до продавця меблів - відповідача по справі із заявою про заміну бракованих фасадів на нові. На своє звернення позивач отримала відмову з тих підстав, що в момент передачі товару він повністю відповідав вимогам щодо якості та комплектності, письмових документів щодо гарантійних зобов'язань нею не надано, а також з претензією вона звернулась через рік та два місяці. Оскільки продавець відмовився усунути недоліки, вона звернулась безпосередньо до виробника меблів, який знаходиться у м. Тернопіль, який безоплатно замінив їй неякісні складові меблів, однак за опис дефектів та їх заміну вона сплатила 1300 грн. ФОП ОСОБА_4 На думку позивача відповідач порушила її права як споживача, довгий час вона не мала можливості нормально користуватися кухнею, що викликало в неї стрес та нервування, через численні безрезультатні звернення до відповідача вона зазнала моральних страждань. Зважаючи на наведене, просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 1300 грн. та моральну шкоду в розмірі 6300 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1300 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Обґрунтувала скаргу тим, що судом першої інстанції необєктивно досліджено наявні докази у справі та не надано їм належної оцінки. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 щодо порушення її прав як споживача та стягнення з неї на користь позивача матеріальної та моральної шкоди. При цьому судом не було взято до уваги ті обставини, що позивач під час отримання товару оплатила його вартість, що свідчить про його відповідність щодо якості та комплектності, позивач виявила перші недоліки товару через два місяці після встановлення кухні однак з претензією до відповідача не звернулась а продовжувала користуватись товаром протягом року та двох місяців. Оскільки відповідачем як продавцем товару було дотримано всіх вимог Закону України „Про захист прав споживачів, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду не відповідає наведеним вимогам.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач виходила з того, що нею у відповідача було придбано товар (кухня), якість якого не відповідає встановленим нормам та стандартам, у звязку з чим цей товар при дотриманні правил його експлуатації прийшов у непридатний стан. Таким чином позивач в першу чергу мала б довести наступні обставини: у придбаних нею меблях виявилися недоліки, дані недоліки виникли через неналежну якість товару при звичайному режимі експлуатації меблів, виробник погодився з наявністю недоліків товару та здійснив їх ремонт/заміну. В той же час жодного з наведених посилань в ході розгляду справи позивачем доведено не було. Не можуть виступати такими доказами надані позивачем її претензії-заяви на адресу відповідача від 05.02.2015 року та 25.03.2015 року, оскільки такі заяви містять лише викладення позиції позивача щодо неякісності товару без підтвердження цього будь-якими доказами.

Не підтверджує факту неякісності товару й відповідь відповідача. Не доводять факту неякісності меблів, як і посилань позивача на визнання такого факту їх виробником, й інші надані до справи документи, зокрема дві угоди між позивачем та ФОП ОСОБА_5 від 20.05.2015 року та від 15.07.2015 року, відповідно до яких останній зобовязався надати позивачу послуги із заміру та дефектування фасадів кухні вартістю 300,00 грн., а також послуги із заміни фасадів вартістю 1000,00 грн. При цьому з вказаних угод не вбачається, про які меблі в них йдеться мова, чи є вони тими самим, які позивач придбала у відповідача, які саме дефекти були виявлені та виправлені (та чи взагалі були, оскільки представлені документи є лише домовленістю сторін про проведення робіт без підтвердження їх фактичного проведення та оплати), у звязку з чим виникли ці дефекти, та взагалі, яке саме відношення ФОП ОСОБА_5 має до відповідача чи виробника меблів. Жодного іншого доказу з приводу обставин, що складають предмет доказування в даній справі до суду так представлено й не було.

В ході розгляду судом неодноразово розяснювалися представнику позивача положення ст. ст. 10, 60 ЦПК України, однак інших доказів з приводу предмета доказування до суду представлено так і не було, як і не було поставлено питання про проведення відповідного дослідження (експертизи) з цього приводу, право на заявлення клопотання про призначення якого також розяснювалося судом представнику позивача. При цьому представник відповідача заперечував проти посилань позивача щодо неякісності придбаних меблів та факту їх заміни/ремонту виробником, не є вищезазначені обставини загальновідомими та не були встановлені іншими судовими рішеннями, відтак вони не можуть вважатися такими, що не потребують доведення в силу положень ст. 61 ЦПК України.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про недоведеність посилань позивача щодо неякісності придбаного нею у відповідача товару, виду та розміру дефектів, механізму та причин їх виникнення, зокрема при звичайному режимі експлуатації меблів, визнання факту неякісності товару виробником та усунення ним таких недоліків. За таких умов такі посилання не можуть бути прийняті судом, що обґрунтовує відсутність підстав для задоволення позову. В той же час суд першої інстанції на це увагу не звернув, прийнявши на віру посилання позивача без належного їх доведення, що потягло невірне вирішення справи.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Зважаючи на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О.Журба

Судді: О.П.Коцюрба

ОСОБА_6