Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №328/2343/15 Головуючий у 1 інстанції: Курдюков В.М.
Провадження № 22-ц/778/1153/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2015 року про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.08.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав від нього грошові кошти в розмірі 1199000 грн. строком до 05.12.2014 року, що підтверджується розпискою, написаною та підписаною відповідачем власноручно.

Однак, в порушення договірних зобов'язань та на його неодноразові звернення відповідач борг в добровільному порядку не повернув.

Сума боргу з урахуванням інфляції за 2015 рік складає 1680357,65 грн., таким чином інфляційні втрати за 2015 рік становлять 481357,65 грн. 3% річних становлять 20497,97 грн. Всього підлягає стягненню сума 1700855,62 грн.

На підставі зазначеного просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь суму основного боргу в розмірі 1199000 грн.; суму інфляційних втрат в розмірі 481357,65 грн.; 3% річних, що складає 20497,97 грн., всього суму - 1700855,62 грн., а також понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3654 грн.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2015 року провадження по справі закрито.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Пунктом 4 частини 1 статті 311 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Закривши провадження в справі, суд першої інстанції посилався на положення пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК України, якою передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд вважав, що спір фактично існує між фізичними особами-підприємцями, за договором позики грошові кошти надавались для придбання вантажного автомобіля для здійснення господарської діяльності, а тому справа має розглядатися в господарському суді.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо.

Згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст.. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз'яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, що визначено ст.1 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 ст. 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики, посилаючись на те, що ОСОБА_5 отримав від нього грошові кошти в розмірі 1 199 000 грн. строком до 05 грудня 2014 року, що підтверджується розпискою, однак борг не повертає.

Заявляючи позов, ОСОБА_3 керувався положеннями ЦК України про зобовязання та про наслідки невиконання договору позики. На підтвердження позовних вимог надав копію розписки (а.с. 5).

Сторонами у розписці зазначені фізичні особи ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посилання на те, що сторони діють як субєкти підприємницької діяльності, та на те, що позика надана у звязку з підприємницькою діяльністю, відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції, постановивши ухвалу про закриття провадження в справі, дійшов хибного висновку стосовно наявності спору між двома суб'єктами господарювання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції іншим суддею.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2015 року у цій справі скасувати справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: