Єдиний унікальний номер 725/3986/16-ц
Номер провадження 2/725/806/16
27.10.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців
головуючого судді Піхало Н. В.
при секретарі Томко І.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Крім того, умовами та правилами надання банківських послуг визначено, що в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). В разі, якщо в дату нарахування відсотків клієнт використав всю суму кредиту. Сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.
При цьому, підписуючи заяву про надання кредиту, відповідач засвідчила, що ознайомилась та погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності представника банку, в якій також зазначено, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем проживання, що підтверджено відомостями з адресно-довідкового бюро, в порядку, передбаченому положеннями ст. 76 ЦПК України, про що у справі маються належні докази, причини відсутності не повідомила.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах.
При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Зокрема, згідно умов договору, за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). В разі, якщо в дату нарахування відсотків згідно цих Умов клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Узгоджена сторонами умова про збільшення розміру кредиту є чинною доти, поки строк прострочення за будь-якою заборгованістю за кредитом не перевищує 90 днів (п. 2.1.1.12.2).
На боргові зобов'язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (п. 2.1.1.12.6).
Крім того, пунктом 1.1.3.2.12 Умов і правил передбачено, що банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банках рахунків клієнта в погашення заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта через невиконані зобовязання перед банком.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5. вказаних Умов визначено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Пунктом 2.1.1.5.6. Умов визначено, що у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплату винагороди банку.
При порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (п. 2.1.1.7.6 Умов).
Відповідно до п. 1.1.2.1.7 Умов надання банківських послуг сторони погодили, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитним договором, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.
Банк має право припинити договір в односторонньому порядку (п. 2.1.1.4.4).
У разі порушення клієнтом зобов'язань з погашення заборгованості перед банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень змінити умови кредиту, встановивши термін повернення кредиту 91-го дня з моменту порушень зобов'язань клієнта з погашення кредиту і вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі (п.2.1.1.4.6).
Крім того, п. 1.1.7.11 Умов і правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною договору, визначено, що договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін.
Ри цьому, як убачається зі змісту пункту 1.1.2.1.6 Умов, у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобовязаний звернутися до банку для розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. У разі незгоди зі списанням коштів з картрахунка інформувати (також письмово, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) банк про це протягом 35 днів з моменту списання (а.с. 11 - 44).
Як вставнолено ссудом, відповідачка ОСОБА_1, підписуючи заяву про надання кредиту, засвідчила, що ознайомилася та погодилася з усіма умовами кредитування (а.с. 8).
Так, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зокреа, як убачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконує, останнє погашення кредитної заборгованості ним проведено 02 вересня 2013 року, що призвело до утворення заборгованості.
При цьому, відповідачем в розумінні положень ст.ст. 10,60 ЦПК України наданий банком розрахунок суми заборгованості належними та допустимими доказами не спростовано, а також не надано доказів на підтвердження належного виконання зобовязань за договором та припинення дії кредитної картки.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України)).
Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України).
Відповідно до частини 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору
Також слід зазначити, що в силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначеними родовими ознаками, він зобовязаний оплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті до дня їх фактичного повернення позикодавцю, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання такого грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідачка не виконалав взятих на себе зобовязань за кредитним договором, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також враховуючи те, що відповідачка не виконує свої зобовязання за укладеним договором № б/н від 24.07.2013 року й відповідно не надала суду доказів на спростування вказаного, приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, судовий збір по зверненню до суду в розмірі 1378,00 грн.
Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 11, 15-16, 509-510, 525, 526, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3-5, 57-60, 64, 88, 169, 208-209, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294-295 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1378,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало