Справа № 285/1297/16-ц
провадження у справі № 2/0285/903/16
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді………………Літвин О.О.

секретаря………...........................ОСОБА_1

за участю сторін:

прокурора………………………..ОСОБА_2

ІІІ ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури

в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4

до ОСОБА_5,

ОСОБА_6

ІІІ особи: орган опіки та піклування Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області,

ОСОБА_7,

ОСОБА_8,

ОСОБА_9

про поділ спадкового майна

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року прокурор звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 03.05.2015 року помер ОСОБА_10, після смерті якого відкрилась спадщина на частину квартири АДРЕСА_1 (далі Квартира) та житловий будинок № 30 по вул. Зелена в с. Кикова Новоград-Волинського району Житомирської області (далі Будинок).

Оскільки відповідачі, спадкоємці померлого, не дійшли добровільної згоди про поділ спадкового майна з іншим спадкоємцем, неповнолітньою ОСОБА_11, та свідомо перешкоджають до вчинення необхідних дій по його розподілу, прокурор просив поділити спадкове майно, визнавши за відповідачами право спільної сумісної власності на Квартиру, за неповнолітньою ОСОБА_11 право власності на Будинок, з врахуванням того, що інші спадкоємці відмовились від спадщини на її користь.

Прокурор, ОСОБА_7, яка є опікуном неповнолітньої ОСОБА_11, ІІІ особою та представником іншої ІІІ особи ОСОБА_8,в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Зазначили, що незважаючи на те, що відповідачі погодились з позовними вимогами, до нотаріуса для оформлення спадщини вони не зявляються та відмовляються на врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідачі та ІІІ особи до суду не прибули.

В судовому засіданні від 30.06.2016 року відповідачка ОСОБА_5 позовні вимоги визнала, зазначила, що не претендує на Будинок і не заперечила, щоб він залишився неповнолітній ОСОБА_11

Відповідач ОСОБА_6, будучи належним чиномповідомленим про час і місце розгляду справи (судова повістка направлялась за місцем відбування покарання), свого представника до суду не направив, заперечення проти позову або будь-які заяви чи клопотання не подав.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні від 30.06.2016 року підтримав позовні вимоги, зазначив, що це відповідатиме інтересам неповнолітньої спадкоємиці померлого ОСОБА_10

ІІІ особа ОСОБА_9 про причини неявки до суду не повідомила, заперечення не подала.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.05.2015 року помер ОСОБА_10.

Відповідно до ст.1261 ЦК України його спадкоємцями за законом першої черги є: батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_7Ф.(ІІІ особи), та діти ОСОБА_6, ОСОБА_5 (відповідачі), і неповнолітня ОСОБА_11, опікуном якої є її баба ОСОБА_7, ІІІ особа, та в інтересах якої подано даний позов.

Діти спадкодавця у встановлений ст.1270 ЦК України строк звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті батька.

Батьки спадкодавця від отримання належної їм частки у спадщині відмовились на користь онуки неповнолітньої ОСОБА_11 (заяви від 22.10.2015 року).

Спадкове майно складається з ? частки Квартири та Будинку, які належали померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.04.1998 року та договору дарування від 02.09.2004 року відповідно.

Квартира, окрім померлого ОСОБА_10, на праві спільної власності в рівних частках (по ? кожному) також належить відповідачам та його колишній дружині ОСОБА_9, ІІІ особі, шлюб з якою був розірваний 15.07.2003 року.

Спадкова справа № 21/2015 щодо майна ОСОБА_10 заведена 07.05.2015 року приватним нотаріусом, однак у звязку з наявністю спору між спадкоємцями, дітьми померлого ОСОБА_10, щодо спадкового майна, свідоцтва про право на спадщину не видано.

20.05.2014 року ОСОБА_7, матірю померлого та бабою і опікуном неповнолітньої ОСОБА_11, на Будинок було виготовлено технічний паспорт, в якому вказано характеристику, квадратуру та всі параметри обєкту нерухомості.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Зміст ст. 1278 ЦК України встановлює презумцію рівності часток спадкоємців, яка може бути спростована лише заповітом. Таким чином, вона не дозволяє спадкоємцям поділити спадщину на свій розсуд, одержавши при поділі частку меншу від встановленої законом або заповітом, а вимагає проведення поділу у суворій відповідності із спадковими частками.

Водночас ст. 1267 ЦК України наділяє спадкоємців за законом правом змінити розмір частки у спадщині когось із них, зокрема, за письмовим, нотаріально посвідченим договором між ними, якщо його предметом є нерухоме майно (ч. 3).

Правочин про поділ спадщини здійснюється за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину, і оформляється договором між ними, у якій зазначаються належні їм реальні частки у спадщині. Даний договір може стосуватися як поділу усього спадкового майна, так і виділу частки одного чи кількох спадкоємців. При недосягненні згоди поділ здійснюється у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців. У останньому випадку поділ спадкового майна оформляється судовим рішенням.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання в разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦК).

Незважаючи на визнання відповідачкою ОСОБА_5 в минулому судовому засіданні позовних вимог, ні вона, ні інший спадкоємець відповідач ОСОБА_6 до нотаріуса для поділу спадкового майна не прибули, що свідчить про відсутність умов для одержання неповнолітній ОСОБА_11 в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті батька.

Поділ спадщини і виділ частки спадкоємця здійснюються на підставі положень ст.ст. 364-367 ЦК України, що регулюють процедуру поділу (виділу частки) майна, що є об'єктом права спільної часткової власності з урахуванням особливостей поділу спадкового майна, визначеного нормами спадкового права.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї (постанова Верховного Суду України від 16 січня 2012 року по справі 6-81цс11).

При цьому, остання умова що така шкода не буде істотною, є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників (постанова Верховного Суду України від 2 липня 2014 року по справі 6-68цс14).

Враховуючи те, що частка неповнолітньої ОСОБА_11 у звязку з відмовою від спадщини на її користь інших двох спадкоємців, батьків померлого ОСОБА_12, збільшилась; ту обставину, що на момент смерті спадкодавця неповнолітня ОСОБА_11 разом з ним проживала та була зареєстрована у Будинку (який входить до спадкової маси), а її частка у іншому неподільному спадковому майні Квартирі є надто малою, на яку вона, окрім іншого, взагалі не претендує; беручи до уваги те, що спільне користування і розподіл між сторонами в натурі як Будинку так і Квартири є неможливим; з урахуванням обставин справи та наявності у відповідачів на праві спільної власності по 1/4 за кожним на Квартиру, суд вважає, що в даному конкретному випадку припинення прав відповідачів на частку у спільному майні Будинку не завдасть істотної шкоди їх інтересам та не порушить їх прав. У звязку з цим, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, розподіл спадкового майна за законом між сторонами слід провести в порядку, зазначеному в позові, визнавши за відповідачами право власності на 1/8 частку Квартиру за кожним, а за неповнолітньою ОСОБА_11 право власності на Будинок, що залишились після смерті ОСОБА_10

Отже, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

З відповідачів також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову (3 622 грн. сплачений за платіжним дорученням № 537 від 20.05.2016 року).

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5та ОСОБА_6 право власності на 1/8 частку за кожним на квартиру АДРЕСА_1, успадкований після смерті ОСОБА_10, померлого 03.05.2015 року.

Визнати за неповнолітньою ОСОБА_11 право власності на житловий будинок № 30 по вул. Зелена в с. Кикова Новоград-Волинського району Житомирської області, успадкований після смерті ОСОБА_10, померлого 03.05.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_5та ОСОБА_6 на користь прокуратури Житомирської області судовий збір по 1 811 (одна тисяча вісімсот одинадцять) грн. з кожного відповідача.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О. Літвин