Справа №482/1382/15-ц 01.12.2016 01.12.2016 01.12.2016
Провадження №22-ц/784/2500/16
Єдиний унікальний номер 482/1382/15-ц
Категорія 27 Номер провадження 22-ц/784/2500/16
Головуючий першої інстанції: Баранкевич В.О.
Доповідач Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

Головуючого Прокопчук Л.М..

Суддів Козаченка В.І., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А :

04 серпня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. Посилався на те, що між ним та ОСОБА_3 19 листопада 2012 року було укладено безпроцентний договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала в нього в борг 100000 грн., які зобовязалася повернути до 01.01.2013 року. Договір посвідчено нотаріально.

19 вересня 2014 року ОСОБА_3 померла. Відповідач після її смерті прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки розміром 6,61 га, яка знаходиться на території Бузької сільської ради Новоодеского району Миколаївської області вартістю 124103,74 грн.

13.02.2015 року відповідачу була надіслана письмова вимога про задоволення вимог кредитора, але останній в усній формі відмовився її задовольняти. З урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача борг 100000 грн., пеню за несвоєчасне виконання грошових зобовязань в розмірі 81723,29 грн., збитки від інфляції в розмірі 75090,29 грн., 3% річних - 8769,86 грн.(а.с. 2-4, 79-82).

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 47000 грн., інфляційні витрати 35292,44 грн., 3% річних 4121,83 грн., а всього 86414,27 грн. В задоволенні позову щодо стягнення пені відмовлено. Вирішено питання про судові витрати (а.с.155-157).

Ухвалою того ж суду від 17.10.2016 року виправлена арифметична помилка та зазначено, що стягненню з ОСОБА_2. І.В. на користь ОСОБА_1 підлягає 97445,88 грн. (а.с.169).

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду змінити та задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 159-165).

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились. Про розгляд справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 листопада 2012 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики грошей, який був посвідчений нотаріально. Згідно договору позикодавець зобовязується протягом трьох робочих днів з моменту укладення цього договору передати у власність позичальникові, а позичальник зобовязується прийняти від позикодавця грошові кошти у сумі 100000 грн. Передача грошових коштів здійснюється після підписання цього договору. Факт отримання позичальником усієї вказаної суми підтверджується актом передачі грошових коштів, згідно якого позикодавець передав позичальнику гроші. Остаточним строком повернення грошових коштів за договором передбачено 01.01.2013 року.

17.09.2014 року ОСОБА_3 померла. На день смерті борг вона не повернула. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина. Спадкоємцем за заповітом є позивач ОСОБА_1, а спадкоємцем за законом відповідач. Спадщина за заповітом складається з земельної ділянки в розмірі 6,75 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку за заповітом отримав позивач та її власником. Крім того до складу спадкового майна входить земельна ділянка в розмірі 6,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, корова, телиця та свиня. Вказану спадщину прийняв ОСОБА_2

Грошова оцінка земельної ділянки розміром 6,75 га становить 124016 грн., Грошова оцінка земельної ділянки в розмірі 6,61 га становить 154909,82 грн. Вартість корови - 7000 грн., телиці 3475 грн., свині 2713 грн. Таким чином вартість спадкового майна, яке отримав ОСОБА_1, становить 124016 грн. Вартість спадкового майна, яке отримав ОСОБА_2, становить 168097,82 грн. Загальний борг з урахуванням несплаченої суми позики 100000 грн., за 3% річних 8769,86 грн., збитків від інфляції 75090,29, становить 183860,15 грн.

Задовольняючи позов частково, суд, посилаючись на норми ст. 1282 ЦК України, прийшов до висновку про те, що сторони по справі спадкоємці, при чому ОСОБА_1 отримав 47/100 часток у спадковому майні, а ОСОБА_2 - 53/100 частки.

Відповідно до встановлених прав у спадщині кожного зі спадкоємців, суд визначив частки зобовязань.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, обставинам справи.

За змістом ст. 1218, ч. 1 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини третьої ст. 1236 ЦК якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав.

Приписами ч. 1 ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Оскільки ОСОБА_3 померла, то відповідати перед позивачем на підставі ст. ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Зі справи вбачається, що 19 листопада 2012 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів в сумі 100000 грн. зі строком повернення до 01.01.2013 року (а.с. 64, 118).

17 вересня 2014 року ОСОБА_3 померла. Дані про виконання нею грошових зобовязань за договором позики у справі відсутні.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 31.10.2012 року, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідала відповідачу ОСОБА_2 (а.с. 93).

Крім того 19.11.2012 року вона склала заповіт, яким належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,75 гектара кадастровий номер :02:000:0055 заповідала позивачу ОСОБА_1 (а.с. 90).

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори (а.с.89) та 01 грудня 2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 6,75 (6,7495) га вартістю станом на 01.01.2015 року 154909,82 грн. (а.с. 106).

Відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем за однією адресою (а.с. 98), крім того він подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с. 92). Свідоцтва про право на спадщину ним до цього часу не отримано. Спадщина, на яку він має право, складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6,61 га, кадастровий номер :02:000:0017 вартістю станом на 01.01.2015 року 155019,25 га та корови, телиці, свині (а.с. 12, 61, 123-128).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наведених вище та вірно встановлених судом обставин справи та вимог норм матеріального права, суд першої інстанції з наведенням в рішенні розрахунку прийшов до вірного висновку про те, що загальний борг ОСОБА_3 становить 183860,15 грн., який складається з 100000 грн. непогашеного суми боргу, 3% річних 8769,86 грн., інфляційних витрат 75090,29 грн. Зобовязання по погашенню вказаного боргу несуть всі спадкоємці, що прийняли спадщину, у розмірі, який відповідає частці кожного у спадщині. Частка позивача ОСОБА_1 складає 47/100 часток у спадковому майні, а частка відповідача ОСОБА_2 53/100.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованої відмови у стягненні пені, не відповідають вимогам закону, оскільки відповідно частини третьої статті 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обовязок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка було присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Рішення суду про стягнення на користь кредитора зі спадкодавця пені, винесеного за життя кредитора, суду не надано.

Таким чином, підстав для зміни рішення суду колегія суддів апеляційного суду не вбачає, приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді