Справа №464/8712/16-ц
пр № 2/464/2270/16
У Х В А Л А

02.12.2016 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Чорна С.З. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Управління державної реєстрації Львівської міської ради про визнання недійсними ухвали Львівської міської ради, свідоцтв про право власності, договору купівлі-продажу, -

в с т а н о в и в :

представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1) визнати недійсною ухвалу Львівської міської ради № 952 від 10.11.2011р. «Про затвердження громадянам технічних документів із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки і передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» в частині затвердження технічної документації та передання у приватну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою: м.Львів, вул.Садибна, 29-а (кадастровий номер :06:003:0060, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га.); 2) Визнати недійсними: свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08.05.2013 року № 3273164 видане Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції; свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.08.2015р. № 42947508, виданим Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції; свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.08.2015р. № 42954736, виданим Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції, та скасувати відповідні записи про реєстрацію нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно; 3) Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 08.10.2015р. земельної ділянки за кадастровим номером :06:003:0082 площею 0,03 га., укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з іншої сторони, серія та номер 2255, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7; 4) зобовязати ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 привести земельну ділянку за кадастровим номером :06:003:0081 площею 0,07 га. та земельну ділянку за кадастровим номером :06:003.0082 площею 0,03 га. у попередній стан.

При огляді поданої позивачем позовної заяви встановлено, що така не відповідає вимогам ст.119 ЦПК та Закону України «Про судовий збір» з огляду на наступне.

Згідно вимог ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної. Так, відповідно до п.1.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік», встановлено розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року - 1378,0 грн.), що становить 551,20 грн.

Водночас, п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору.

Так, згідно положень ст.6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо предявлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо.

Натомість позивачем та/або її представником, в супереч вимогам ч.5 ст.119 ЦПК України, при подачі позову не додано оригіналів документів (квитанції чи платіжного доручення), що засвідчують сплату судового збору в порядку та в розмірах визначених законом. Відомості про те, що позивач, згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову, відсутні.

Водночас, відповідно до положень ст.82 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення по справі. Отже, підставою для відстрочення сплати судового збору може бути лише майновий стан сторони. Проте, заявлене представником позивача у позові клопотання про відстрочення сплати судового збору жодними конкретними та фактичними доказами (документами) щодо перебуванням позивача у скрутному матеріальному становищі не підтверджене, що не дає підстав для винесення відповідної ухвали суду.

Враховуючи наведене, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та відповідно надати позивачу та/або її представнику строк для усунення недоліків такої, шляхом подання позовної заяви та/або уточнення до позову (в т.ч. додатків) з дотриманням вимог ст.119 ЦПК України та сплати судового збору в порядку та розмірах визначених Законом України «Про судовий збір» у відповідності до кількості заявлених позовних вимог з подальшим долученням оригіналів платіжних документів до матеріалів позову.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 293 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Управління державної реєстрації Львівської міської ради про визнання недійсними ухвали Львівської міської ради, свідоцтв про право власності, договору купівлі-продажу залишити без руху, надавши строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали суду, для усунення недоліків заяви.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

На ухвалу в частині визначення розміру судових витрат може бути подано апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Чорна С. З.