АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 752/11928/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/12256/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

27 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 3 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9 про вселення та зобов'язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 3 серпня 2016 року позов задоволено.

Вселено ОСОБА_10 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_10 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу, в якій просять суд рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про вселення та зобов'язання вчинити дії, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 16 грудня 2014 року між ОСОБА_10 та його сестрою ОСОБА_3 і її чоловіком відбувся конфлікт, у зв'язку з чим він був змушений покинути квартиру АДРЕСА_1, де йому на праві власності належить 1/8 частина.

Зазначив, що починаючи з грудня 2014 року відповідач по справі почала чинити йому перешкоди у вільному доступі та користуванні зазначеною вище квартирою, а саме були змінені замки у вхідних дверях квартири внаслідок чого він не може до неї потрапити.

Також, як зазначає позивач він в присутності працівників житлово-експлуатаційної організації намагався здійснити вхід у квартиру, однак відповідач йому такого зробити не дозволила і категорично заперечувала проти його входу в помешкання, про що було складено відповідний акт.

У зв'язку із викладеним, просив суд вселити ОСОБА_10 у квартиру АДРЕСА_1, а також заборонити ОСОБА_3 чинити йому перешкоди у користуванні вказаною квартирою.

Як вбачається з матеріалів справи, співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 2 червня 1998 року.

З акту комісії працівників ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД від 20 травня 2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 перешкоджає доступу у квартиру позивачу і останній потратити самостійно до приміщення такої не має можливості.

Сторонами не заперечувалось, що позивач внаслідок конфлікту не проживає у спірній квартирі з грудня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеженій у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем чиняться перешкоди позивачу щодо проживання та користування належній йому частці спірної квартири.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачами неодноразово надавалися ключі від дверей, проте він їх губив та вибивав двері і пошкоджував замки, оскільки із заявами щодо пошкодження майна позивачем відповідач та треті особи до правоохоронних органів не зверталися.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що позивач не сплачує кошти на комунальні послуги, оскільки обов'язок їх виплати покладений на всіх мешканців квартири, позивач не позбавлений можливості звернутись з відповідним позовом до ОСОБА_11 про відшкодування збитків, понесених при сплати коштів за комунальні послуги. Крім того, сторонами не встановлювався порядок користування зазначеною квартирою між співвідповідачами.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 3 серпня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді