Справа № 359/8537/15-ц Головуючий у І інстанції Саган В. М.
Провадження № 22-ц/780/1131/16 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 26 23.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Білоконь О.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Яруну Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

ПАТ КБ ''Приватбанк'' звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що з 04.12.2006 року між ним та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № К2U0АЕ00000070, на підставі якого останній отримав 21048 доларів США у вигляді непоновленої кредитної лінії під 0,84% в період оплати з 5 по 10 число з порядком оплати щомісячним платежем у сумі 527,37 доларів США.

Станом на 14.07.2015 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 12241,13 доларів США тіла кредиту; 19186 доларів США процентів за користування кредитом; 2180,64 доларів США заборгованість по комісії; 35167,77 доларів США пені, які просив стягнути солідарно з боржника та його поручителя ОСОБА_5 за договором № К2U0АЕ00000070/1 від 04.12.2006 року, з поручителя ОСОБА_9 за договором № К2U0АЕ00000070/2 від 04.12.2006 року, з поручителя ОСОБА_6 за договором № К2U0АЕ00000070/3 від 04.12.2006 року, з поручителя ОСОБА_4 за договором № К2U0АЕ00000070/4 від 04.12.2006 року, з поручителя ОСОБА_7 за договором № К2U0АЕ00000070/5 від 04.12.2006 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційний скарзі позивач просить рішення суду скасувати у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і позов задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Установивши, що строк дії укладенего між кредитором та боржником договору закінчився 01.12.2011 року, а банк звернувся до суду лише у вересні 2015 року, суд відмовив у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності, про застосування якої відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України просили відповідачі.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором № К2U0АЕ00000070, що укладений між кредитором та боржником станом на 14.07.2015 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 12241,13 доларів США тіла кредиту; 19186 доларів США процентів за користування кредитом; 2180,64 доларів США заборгованість по комісії; 35167,77 доларів США пені.

Ця заборгованість боржником не заперечувалася.

Між сторонами також передбачено кредитним договором у разі наявної заборгованості право банку на договірне списання грошових коштів боржника з його зарплатної картки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня коли відбулося це порушення.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена у три роки.

За умовами кредитного договору для виконання боржником своїх зобов'язань встановлено щомісячні платежі у розмірі 527,37 доларів США та з графіку заборгованості вбачається, що після закінчення дії договору 02.12.2011 року проценти за користування кредитом не нараховувалися з цього часу.

Таким чином після 02.12.2011 року почався перебіг трирічного строку позовної давності вже за останнім щомісячним простроченим платежем, а також вимог на дострокове стягнення, який закінчився 02.12.2014 року тому звернувшися до суду у вересні 2015 року банк пропустив строк позовної давності.

В апеляційній скарзі банк посилається на те, що строк позовної давності не пропущений, оскількі цей строк переривався погашення заборгованості договірним списанням грошових коштів боржника з його зарплатної картки.

Проте такі доводи не приймаються до уваги, оскільки оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст. 266 ЦК України).

Крім того відповідно до ст. 264 ч. 1 цього Кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу.

Встановлено, що списання грошових коштів здійснювався банком, а не боржником. Таким чином бездіяльність боржника не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

За таких обставин рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді