АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

23 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 04 липня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Хрещатик» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до апеляційного суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Хрещатик» (далі - ПАТ КБ «Хрещатик») до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2013 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2012 року та ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Хрещатик» та звернуто стягнення на квартиру № 83 у жилому будинку № АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1

Зазначив, що оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року касаційну скаргу на рішення апеляційного суду було відхилено, з 04 липня 2013 року відповідач ОСОБА_1 набув статусу іпотекодавця квартири № 83 у жилому будинку № АДРЕСА_1, а позивач залишив за собою статус іпотекодержателя вищеозначеної квартири.

Вказав, що на час розгляду апеляційним судом справи ОСОБА_1 не були відомі істотні для справи обставини, які, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є підставами для перегляду рішення.

Посилався на те, що 10 грудня 2015 року, після отримання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 17 листопада 2010 року та постанови Вищого господарського суду України від 29 березня 2011 року, йому стало відомо про те, що протягом періоду часу з 17 листопада 2010 року по 29 березня 2011 року ОСОБА_4, яка є третьою особою у справі, мала юридичний статус банкрута.

Правові наслідки перебування ОСОБА_4 в юридичному статусі банкрута, свідчить по відсутність жодних неврегульованих боргових зобов'язань, та доводить ту обставину, що ОСОБА_1 станом на 30 грудня 2010 року (на час укладення договору купівлі-продажу квартири) набув статусу власника квартири, а не юридичного статусу іпотекодавця.

Вважаючи, що ці обставини є істотними та можуть вплинути на висновки суду, просив скасувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2013 року та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник ПАТ КБ «Хрещатик» - Пиріг О.В. просила у задоволенні заяви відмовити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши наявність підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством КомерційнийБанк «Хрещатик», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Хрещатик», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 101/ФВ/07, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 95 000 доларів США, строком до 3 років, терміном повернення до 25.09.2010 року, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит в строки і порядку, передбачених договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору № 101/ФВ/07, 27 вересня 2007 року між Банком та ОСОБА_4, як майновим поручителем, укладено договір іпотеки, який нотаріально посвідчений 27.09.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу СаприкіноюО.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1374, за умовами якого в іпотеку надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,70 кв.м., жилою площею 29,00 кв.м.

В березні 2012 року ПАТ КБ «Хрещатик», посилаючись на те, що у зв'язку з неналежним виконанням боржником умов кредитного договору виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 349 003 грн., звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у зв'язку з переходом на підставі договору купівлі-продажу до ОСОБА_8 права власності на предмет іпотеки, останній, відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» набув статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2012 року у задоволені позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 04 липня 2013 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2012 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Хрещатик» задоволено.

На виконання кредитного боргу у сумі 1 349 003 грн., який рахується за ОСОБА_5 перед ПАТ КБ «Хрещатик», звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, шляхом надання права ПАТ КБ «Хрещатик» на продаж від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною предмета іпотеки встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеною суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, отримання дублікату правовстановлюючого документа, витягів з реєстру прав власності для відчуження та всіх необхідних документів для оформлення продажу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням апеляційного суду, ОСОБА_1 оскаржив його в касаційному порядку.

В касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.08.2010 року у справі № Б-39/46-10, зазначав, що спірну квартиру купив у ОСОБА_9, яку остання придбала на Товарній біржі з реалізації майна у процедурах банкрутства, де було реалізовано майно банкрута ОСОБА_4 Вважав, що оскільки право власності на спірну квартиру перейшло до нього не від ОСОБА_4, апеляційний суд дійшов помилкового висновку щодо переходу до нього статусу іподекодавця (т. 2, а.с. 100-103).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 21 травня 2014 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2013 року залишено без змін (т. 2, а.с. 157-158).

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України такими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Зі змісту вказаної стаття вбачається, що необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК, на який посилається заявник як на підставу перегляду рішення апеляційного суду, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів відхиляє доводи заявника щодо наявності підстав для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, оскільки обставини перебування ОСОБА_4 у статусі банкрута в період часу з 17 листопада 2010 року по 29 березня 2011 року могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

До ОСОБА_1 спірна квартира перейшла у власність на підставі договору купівлі-продажу укладеного з ОСОБА_9 30 грудня 2010 року (т. 2., а.с. 17).

Зі змісту укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 договору купівлі-продажу вбачається, що нотаріусом перевірено надані ОСОБА_9 правовстановлюючі документи на квартиру, та в п. 1.2 цього договору зазначено, що квартира належить Продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Мартиросян І.Е, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області 20 грудня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3742, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 20 грудня 2010 року, № витягу 9408307, № правочину 4267584 та зареєстроване Комунальним підприємством Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 24 грудня 2010 року (т. 1, а.с. 17).

А з договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Мартиросян І.Е, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, який наявний в матеріалах справи, вбачається, що 20.12.2010 року ліквідатор банкрута фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - арбітражний керуючий ЗвонарьоваЮ.В., діючи на підставі постанови господарського суду Харківської області від 20.08.2015 року у справі № Б-39/46-10 (далі - Продавець), та ОСОБА_12, діюча від імені ОСОБА_9 (далі - Покупець), уклали договір, за яким Продавець, в порядку встановленому для виконання постанови господарського суду Харківської області від 20.08.2015 року у справі № Б-39/46-10, передав у власність Покупця, а Покупець, на підставі Протоколу № 2 про проведення аукціону на Товарній біржі «Біржа з реалізації майна у процедурах банкрутства» від 06.12.2010, прийняв у власність від Продавця квартиру АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 107).

Згідно постанови Господарського суду Харківської області від 20.08.2010 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2010 року, ОСОБА_4, як фізичну особу-підприємця визнано банкрутом.

Постановою Вищого господарського суду України від 29 березня 2011 року, постанову Господарського суду Харківської області від 20.08.2010 року, та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2010 року було скасовано.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що факт продажу 20.12.2010 року спірної квартири на підставі постанови господарського суду Харківської області від 20.08.2015 року у справі № Б-39/46-10, якою ОСОБА_4 визнано банкрутом, міг бути відомий ОСОБА_1

Крім того, вирішуючи питання про існування нововиявлених обставин у справі, колегія суддів виходить з роз'яснень, викладених у п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» (далі - Постанова), в якому зазначено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення ОСОБА_1 посилався не на існування юридичних фактів, що були і не могли бути йому відомі, а на правові наслідкиперебування ОСОБА_4 в юридичному статусі банкрута.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 помилково ототожнює поняття «юридичні факти» та «правові наслідки».

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що правові наслідки перебуванняОСОБА_4протягом періоду часу з 17 листопада 2010 року по 29 березня 2011 року у статусі банкрута не є нововиявленою обставиною в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, не є нововиявленими і не дають підстав для перегляду рішення суду.

Керуючись ст. 218, 317, 325, 327, 365 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 04 липня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2-9450/11

№ апеляційного провадження: 88-ц/796/2/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Голік Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.