АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5588/16
Провадження № 22-ц/790/6550/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про розірвання шлюбу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: -ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря : Баранкової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 Васильовичана рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 березня 2016 року і ухвалу цього ж районного суду від 06 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначав, що 18 жовтня 2003 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 604.

Подальше спільне життя та збереження родини вважав неможливим через різні інтереси, погляди на життя, права та обовязки подружжя. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені більше шести років тому, спільне господарство не ведеться.

Від шлюбу подружжя має дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає з відповідачем.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав та пояснив, що вони з відповідачем з 2010 року мешкають окремо та не ведуть спільного господарства. Їх спільна дитина проживає разом з відповідачем. Також зазначив, що збереження сім'ї він вважає неможливим та строк на примирення йому не потрібен.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просив задовольнити.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені. Розірвано шлюб між ним і ОСОБА_3, зареєстрований 18 жовтня 2003 року в Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 604. Вирішено питання щодо судових витрат.

Після проголошення рішення районний суд розглянув питання про виправлення описки стосовно вирішення судових витрат і ухвалою від 06 вересня 2016 року замість стягнення судового збору з відповідача на користь держави, суд змінив на стягнення судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. з відповідача на користь позивача.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить відповідно до п.4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на те, що рішення суду незаконне. При цьому вказав на те, що позивачем не сплачено судовий збір та не долучено оригінал квитанції до матеріалів справи, і суддя повинен був залишити позов без руху, ОСОБА_3 не була повідомлена про розгляд справи та з поважних причин була відсутня в судовому засіданні 28.03.2016 року, районний суд не використав надану можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя оскільки у подружжя є малолітня дитина-Білецька ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись з ухвалою про виправлення описки відповідач ОСОБА_6 просить її скасувати, посилаючись на порушення суд норм цивільного процесуального права. Вказала, що районний суд не вправі змінити своє рішення, допущена помилка у стягненні судових витрат може бути виправлена апеляційним судом.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає за необхідне скаргу на рішення районного суду задовльнити частково, а скаргу на ухвалу районного суду задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано 18 жовтня 2003 року в Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 604 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає з відповідачем. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися з 2010 року, сторони значний проміжок часу проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть.

Згідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить їх інтересам.

В силу ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до п.10 № Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Суд не застосував передбачених ст. 111 СК України заходів щодо примирення подружжя, при цьому відповідач не надала до суду належних та допустимих доказів того, що такий захід зберіг би їх шлюб, який має суто добровільний характер,. Оскільки сторони на день розгляду справи в суді вже тривалий час не підтримували шлюбно-сімейних відносин і доказів на спростування цього факту до суду не надано, фактичні взаємини сторін не демонструють можливість збереження подружніх відносин, а відповідач не надала доказів на спростування таких висновків суду, - колегія суддів відхиляє доводи скарги, як недоведені і вважає за необхідне рішення районного суду залишити без змін.

Що стосується ухвали про виправлення описки, то колегія суддів вважає за необхідне її скасувати з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_5 при зверненні до суду з вищевказаним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., що підтверджується відповідно. квитанцією (а.с. 2). Дублікат вказаної квитанції позивач надав при апеляційному розгляді справи.

В оскарженому рішенні суд стягнув з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (а.с. 35).

Відповідно до ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки, тобто помилки, які не стосуються рішення по суті.

Виправивши помилку у стягненні судових витрат, районний суд всупереч ст. 219 ЦПК України виправив помилку стосовно судових витрат, що стосується суті рішення, чим перевищив надані йому вказаною нормою цивільного процесуального права повноваження, внаслідок чого з передбачених п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підстав та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України ухвала районного суду від 06 вересня 2016 року підлягає скасуванню, із ухваленням з цього приводу нового рішення про відшкодування понесених позивачем судових витрат за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 312, 313, 316, 319, 323-325, 327 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішенняКомінтернівського районного суду міста Харкова від 28 березня 2016задовольнити частково, на ухвалу цього ж районного суду від 06 вересня 2016 року - повністю.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року скасувати.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 березня 2016 року змінити в частині відшкодування судових витрат. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 487 грн. 20 коп. судового збору.

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії