Провадження № 2/522/946/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» листопада 2016 р. Приморський районний суд м.Одеси

у складі: Головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення виплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2016 р. ОСОБА_1 подав до суду заяву про поворот виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення виплати аліментів та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7320,00 (сім тисяч триста двадцять) грн., отриманих за рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015 р.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що рішення апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015 р. ОСОБА_1 було виконано, що підтверджується квитанцією від 06.05.2015 р. При винесенні ухвали від 23.06.2016 р. апеляційним судом Одеської області питання про поворот виконання рішення вирішено не було. За таких обставин він просив суд допустити поворот виконання рішення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заяву підтримала, просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечувала з підстав, що виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015 р. ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 не доведено, та оскільки рішення винесено апеляційним судом Одеської області, поворот його виконання не належить до компетенції Приморського районного суду м.Одеси.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 18.02.2015 р. було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення виплати аліментів за грудень 2014 р. у сумі 480,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015 р. рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18.02.2015р. було скасовано, ухвалено по справі нове рішення, яким стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 неустойку за прострочення виплати аліментів за серпень-листопад та грудень 2014 р. в сумі 7800,00 грн. та судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції 243,60 грн. та апеляційної інстанції 121 грн. 80 коп. Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016 р. рішення апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015 р. скасовано у частині вирішення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення виплати аліментів, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

23.06.2016р. апеляційний суд Одеської області, розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення виплати аліментів та моральної шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18.02.2015р. ухвалив: апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18.02.2015 р. по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині стягнення неустойки за прострочення виплати аліментів (за грудень 2014 р. у сумі 480,0 грн.) залишити без змін.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015 р. ОСОБА_1 було виконано, що підтверджується квитанцією Одеського відділення № 25 АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_1 від 06.05.2015р. на суму 8165,40 грн., з яких прострочення аліментів 7800,00 грн., судові витрати 243,60 грн., 121,80 грн.

Судом не приймаються до уваги заперечення представника ОСОБА_2 щодо недоведеності оплати зазначеної суми ОСОБА_2, оскільки оплата зарахована на той же банківський рахунок ОСОБА_2 № 750892 в АТ «Банк «Фінанси та кредит», на який тривалий термін, в тому числі в період з березня по вересень 2015р., ОСОБА_1 сплачував ОСОБА_2 аліменти, проти чого представник ОСОБА_2 не заперечувала.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року у справі № 13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Згідно ст. 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. У разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації. За судовим рішенням про поворот виконання видається виконавчий лист у порядку, встановленому цим Кодексом.

Тобто під поворотом виконання слід розуміти повернення позивачем відповідачеві всього одержаного ним за скасованим (зміненим) рішенням, коли питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, то за заявою відповідача це питання розглядається судом, у якому перебуває справа.

Отже, правом звернення із заявою про поворот виконання рішення наділений лише відповідач, оскільки по суті поворот виконання спрямований на відновлення саме його прав.

Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Судом встановлено, що при винесенні ухвали від 23.06.2016 р. апеляційним судом Одеської області питання про поворот виконання рішення вирішено не було.

Суд враховує, що поворот виконання рішення допускається не у всіх категоріях справ, як вказано у ч. 2 ст. 382 ЦПК України та поворот виконання рішення з окремих категорій справ має особливості, які передбачені ч. 1 ст. 382 ЦПК.

Так, відповідно до ст. 381 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується. Суд розглядає заяву про поворот виконання в судовому засіданні з повідомленням сторін і постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 61, 208, 209, 210, 218, 380, 381 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення виплати аліментів - задовольнити.

Допустити поворот виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення виплати аліментів (провадження № 22-ц/785/3597/15).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7320,00 (сім тисяч триста двадцять) грн., отриманих за рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015 р. (провадження № 22-ц/785/3597/15).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення.

Суддя

24.11.2016