Справа № 635/8815/15-ц
Провадження № 2/635/3891/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Березовської І.В.

за участю секретаря судового засідання Желізова О.А.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство ОСОБА_1 «Приватбанк» (далі за текстом - ОСОБА_1) звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 10 жовтня 2011 року між Банком та відповідачем укладено договір № б/н, згідно умов якого ОСОБА_2 був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_2 в період дії кредитного договору не дотримувався його умов, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2015 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 38262 грн. 83 коп., з яких: 21040 грн. заборгованість за кредитом, 14624 грн. 60 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 300 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1798 грн. 23 коп. штраф (процентна складова).

Посилаючись на неналежне виконання кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 38262 грн. 83 коп., а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1218 грн.

Представник позивача ОСОБА_4, належним чином повідомлений, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з'явився, надав суду заяву, у якій проти задоволення позовних вимог банку не заперечував, просив справу розглянути у його відсутність.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 25 000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір.

За п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той саме строк.

На підставі п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач надав свою згоду щодо зміни кредитного ліміту за рішенням Банка та погодився з тим, що ОСОБА_1 має право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 Правил до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операцій по картрахункам.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову.

Згідно п. 21.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., враховуючи прострочені зобовязання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1..12.8.1 Умов та правил, клієнт оплачує банку пеню, яка розраховується як базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) +50 грн. (одноразово).

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умовами та правилами надання банківських послуг», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором.

Відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого позивачем відповідно до умов кредитного договору станом на 31 жовтня 2015 року нарахована заборгованість на загальну суму 38262 грн. 83 коп., з яких: 21040 грн. заборгованість за кредитом, 14624 грн. 60 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 300 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1798 грн. 23 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст. 611 ЦК України.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003 цс 15.

Разом з тим, умовами вище зазначеного кредитного договору передбачена пеня як вид цивільно-правової відповідальності у разі виникнення прострочених зобовязань за даним договором.

Крім того, кредитним договором передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором.

Тобто, в даному випадку має місце одночасне застосування штрафу та пені за одне й те саме правопорушення строків виконання грошових зобовязань, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України, та є підставою для відмови в позові в частині стягнення з відповідача штрафів.

В іншій частині суд знаходить позовні вимоги банка обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» (р/р 3111, МФО 305299, ідентифікаційний код за ) заборгованість за договором б/н від 10 жовтня 2011 року в розмірі 35 964 (тридцять пять тисяч девятсот шістдесят чотири) гривень 60 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» (р/р 3111, МФО 305299, ідентифікаційний код за ), судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - І.В. Березовська