Справа № 165/1236/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/773/1463/16 Категорія: 53 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

секретар - Шугалова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Волиньвугілля» про визнання незаконним і скасування наказу та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою відповідача - Державного підприємства «Волиньвугілля» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 07 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

01 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 06 червня 2011 року він працює начальником юридичного відділу спеціального апарату управління ДП «Волиньвугілля». Наказом відповідача № 89 від 14.06.2016 року до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за ненадання детального звіту про виконану роботу за період з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року та відмову надати документи і пояснення з цього приводу.

Вважає зазначений наказ незаконним, оскільки ним як за період з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року, так і на даний час у повному обсязі виконувалися покладені на нього посадові обов'язки, завдання та доручення, порушень у його діяльності не було встановлено, а наказ виконуючого обов'язки генерального директора ДП «Волиньвугілля» від 06.06.2016 року № 86, яким його зобов'язано підготувати і надати через відділ діловодства до 10.06.2016 року детальний звіт про виконану роботу за період з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року є також незаконним, оскільки виконання таких дій не передбачено його посадовою інструкцією.

Також його притягнуто до дисциплінарної відповідальності з порушенням вимог ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», тобто без попередньої згоди виборного органу - профспілкового комітету ППО НПГУ ВП «Шахта Бужанська», членом якого він являється з 21 липня 2015 року.

Крім того, незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності призвело до порушення його трудових прав, нормальних життєвих зв'язків, позбавило його можливості реалізації своїх здібностей та професійних навиків, завдало істотної шкоди його авторитету, призвело до приниження його честі, гідності, ділової репутації.

Враховуючи наведене, просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 89 від 14.06.2016 року, а також стягнути 8000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Нововолинського міського суду від 07 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 89 від 14.06.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника юридичного відділу ДП «Волиньвугілля» ОСОБА_1.

Стягнуто з ДП «Волиньвугілля» на користь ОСОБА_1 500 грн. моральної шкоди та в дохід держави 1102 грн. 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, у судове засідання не з'явилися.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що наказом відповідача № 86 від 06.06.2016 року з метою перевірки повноти та своєчасності виконання посадових обов'язків начальником юридичного відділу ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року зобов'язано останнього підготувати та надати керівнику підприємства через відділ діловодства до 10.06.2016 року детальний звіт про виконану роботу за вказаний період (а.с.7).

Наступним наказом відповідача № 89 від 14.06.2016 року позивачу оголошено догану в зв'язку з невиконанням останнім п.1 наказу № 86 від 06.06.2016 року, а саме ненаданням детального звіту про виконану роботу за період з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року та відмовою від надання будь-яких документів і пояснень з цього приводу (а.с.5). При оголошенні догани відповідач керувався п.3.2 Посадової інструкції начальника юридичного відділу та ст.ст.139, 147-149 КЗпП України.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Із приєднаних відповідачем до апеляційної скарги Правил внутрішнього трудового розпорядку (додаток № 1 до колективного договору) вбачається, що пунктом 7.1 визначено відповідачем поняття дисциплінарного проступку, дисципліни праці та трудових обов'язків працівника.

Покликання апелянта на те, що позивач підпорядковується генеральному директору підприємства і в порушення п.п.3.1, 3.2 Посадової інструкції від 30.01.2008 року відмовився від виконання наказів і розпоряджень підприємства - не заслуговують на увагу, оскільки накази і розпорядження підприємства мають відповідати нормам трудового законодавства.

Як при винесенні наказу № 86 від 06.06.2016 року, так і наказу № 89 від 14.06.2016 року відповідачем не зазначено, якими конкретно пунктами чи трудового договору, чи Статуту підприємства, чи Колективного договору, чи Посадової інструкції, чи Правил внутрішнього трудового розпорядку передбачено обов'язок начальника юридичного відділу складати детальний звіт про виконану роботу за будь-який період.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний наказ не містить конкретних порушень, які допустив позивач, та посилань на нормативно-правові акти, а лише загальні оціночні поняття про неналежне виконання посадових обов'язків.

Покликання апелянта на те, що позивач не надав письмового пояснення, а подав службову записку, яка не може розглядатися як пояснення - не заслуговують на увагу, оскільки позивач подав у письмовій формі заперечення на наказ керівника, назва якого не має суттєвого значення для ознайомлення керівника із таким поясненням.

Покликання апелянта на те, що у відповідача були відсутні дані про те, що позивача включено до складу профспілкового комітету первинної профспілкової організації НПГУ ВП «Шахта «Бужанська» та на те, що рішення цієї профспілкової організації не можуть вважатися законними з підстав підписання рішень Макарчуком Б.А., який не може вважатися легітимним головою профспілкової організації - не заслуговують на увагу, оскільки будь-які рішення, якими було б скасоване головування Макарчука Б.А. в матеріалах справи відсутні і апелянтом не надані.

Також не заслуговують на увагу покликання апелянта на недоведеність заподіяння позивачу моральної шкоди з таких підстав.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 9 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Недбала проти Польщі» (2000), «Джабарі проти Туреччини» (2000), «Тома проти Люксембургу» (2001), визнавши наказ про накладення дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 незаконним, колегія суддів вважає доведеним, що порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру, що підлягає стягненню з відповідача на відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції врахував характер та спосіб її заподіяння, тривалість часу, протягом якого порушені права не були поновлені.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених у судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача - Державного підприємства «Волиньвугілля» відхилити, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 07 вересня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді