Справа № 428/386/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, третя особа Сєвєродонецький міський відділ Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, третя особа Сєвєродонецький міський відділ Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, посилаючись на наступне.

ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 48-А/18 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 № 2-1075 від 14.05.2009 року. В спірній квартири зареєстрований відповідач, мати позивача, ОСОБА_2, яка з 2011 року не проживає без поважних причин. Збереження реєстрації відповідача у належній позивачу квартирі змушує його нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та перешкоджає її вільному користуванню та розпорядженню. У звязку із викладеним позивач просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 18 будинку № 48-А по вул. Гагаріна м. Сєвєродонецька Луганської області та зобов'язати її знятися з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

В судовому засіданні було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 № 2-1075 від 14.05.2009 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23078630 від 21.06.2009 року, виданого КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації».

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 51799131 від 19.01.2016 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, належить ОСОБА_1.

Згідно із копією довідки № 45, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 05.01.2016 року, в квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 48-А/18, зареєстрована відповідач по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З копії Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 05.01.2016 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 з 2011 року.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 2011 року без поважних причин, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 18 будинку № 48-А по вул. Гагаріна м. Сєвєродонецька Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації за місцем проживання здійснюється в день звернення особи, зокрема, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, відповідач підлягає зняттю з реєстрації за місцем проживання на підставі рішення суду про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у звязку із чим необхідно відмовити у задоволенні позовної вимоги стосовно примусового зняття відповідача з реєстрації місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, третя особа Сєвєродонецький міський відділ Управління Державної міграційної служби України у Луганській області задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування квартирою № 18 будинку № 48-А по вул. Гагаріна м. Сєвєродонецька Луганської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д. Б. Баронін