Справа №484/1938/15-ц 16.02.2016 160216 16.02.2016
Провадження №22-ц/784/498/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1-й інстанції Мельничук О.В.
Категорія 53 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання Богуславській О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Миколаївської обласної державної адміністрації

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року

за позовом

ОСОБА_4 до Миколаївської обласної державної адміністрації, Миколаївської обласної ради про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобовязання внести відповідний запис до трудової книжки,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Миколаївської обласної державної адміністрації ( далі Миколаївська ОДА) про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобовязання внести відповідний запис до трудової книжки.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що він з 02 серпня 2004 року по теперішній час працює в регіональному ландшафтному парку «Гранітно-степове Побужжя».

Спочатку обіймав посаду начальника відділу державної охорони та мисливського господарства, а з 02 лютого 2009 року - переведено на посаду заступника директора з охорони природно-заповідного фонду мисливського господарства та рекреації.

Рішенням Миколаївської обласної ради № 12 від 26 серпня 2009 року, директор регіонального ландшафтного парку «Гранітно-степове Побужжя» ОСОБА_5 звільнений з займаної посади.

Розпорядженням Миколаївської ОДА № 186-рк від 02 жовтня 2009 року на нього (позивача) покладено виконання обовязків директора тимчасово, на період до призначення в установленому порядку директора регіонального ландшафтного парку «Гранітно-степове Побужжя».

Посилаючись на те, що з 02 жовтня 2009 року він виконує обовязки директора парку, контракт з ним як з директором відповідачем не укладений, позивач просив встановити факт його перебування у трудових відносинах з Миколаївською ОДА на посаді директора регіонального ландшафтного парку «Гранітно-степове Побужжя» з 03 січня 2010 року по теперішній час, зобовязати Миколаївську ОДА внести до його трудової книжки запис про роботу на даній посаді з вказаної дати.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 серпня 2015 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Миколаївську обласну раду.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 до Миколаївської ОДА задоволено. Встановлено факт, перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах з Миколаївською ОДА на посаді директора регіонального ландшафтного парку «Гранітно-степове Побужжя» з 03 січня 2010 року по теперішній час, зобовязано Миколаївську ОДА внести до його трудової книжки запис про його роботу на посаді директора регіонального ландшафтного парку «Гранітно-степове Побужжя» з 03 січня 2010 року.

У задоволенні позову до Миколаївської обласної ради відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Миколаївська ОДА, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновку суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову до Миколаївської ОДА.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що після спливу трьох місяців ( з дати прийняття розпорядження Миколаївської ОДА №186-р від 02 жовтня 2009 року про призначення позивача тимчасово виконуючим обовязки директора парку), а саме з 03 січня 2010 року на виконання позивачем функцій директора парку повинен був діяти між ним ( позивачем) та Миколаївською ОДА контракт.

Однак, приймаючи рішення по справі, судом першої інстанції не було враховано те, що згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а також те, що відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, і кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь - яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Кодекс законів про працю України визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці. Аналіз норм КЗпП України дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між працівниками та роботодавцями, у процесі укладання, дії та розірвання трудового договору.

Разом з тим ст. 4 КЗпП України передбачає, що законодавство України про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути як безстроковим, так і строковим.

Строковий трудовий договір може укладатися лише у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановленими на невизначений термін з урахуванням характеру роботи, умов її виконання або інтересів працівника.

За положеннями ч.3 ст.21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику застосування судами трудових спорів» трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання або інтересів працівника. Укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за N 12-рп/98 від 09 липня 1998 року, виходячи зі змісту частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України, трудові контракти можуть укладатись у випадках, передбачених як законами, так і постановами Верховної Ради України, указами Президента України, декретами та постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими в межах їх повноважень. Нормативні акти Президента України як глави держави (стаття 102 Конституції України) і Кабінету Міністрів України як вищого органу у системі органів виконавчої влади (стаття 113 Конституції України) обов'язкові до виконання на території держави (статті 106 і 117 Конституції України), вони встановлюють загальнообов'язкові правила, мають універсальний характер і є складовою частиною законодавства України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №203 від 19 березня 1993 року «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у загальнодержавній власності» установлено, що контракти з керівниками підприємств, що є у державній власності, укладаються міністерствами, іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади, у віданні яких перебувають ці підприємства, за погодженням з Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевою державною адміністрацією відповідно до номенклатурних груп, до яких вони належать за показниками, затвердженими згідно з додатком № 2 цієї постанови.

З врахуванням положень КЗпП України, сторонами, зокрема контракту, є працівник і роботодавець, і саме роботодавець, відповідно до вимог цього кодексу, приймає рішення щодо прийняття та звільнення працівника з роботи, тощо.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, регіональний ландшафтний парк «Гранітно-степове Побужжя» (с.Мигія, Первомайський район Миколаївської області) створений рішеннями Миколаївської обласної Ради народних депутатів № 27 від 18 березня 1994 року, № 10 від 28 квітня 1995 року, № 7 від 26 жовтня 1996 року, № 5 від 23 грудня 1999 року та є державним обєктом природно-заповідного фонду України місцевого значення, знаходиться у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області і відноситься до сфери управління головного управління економіки Миколаївської обласної державної адміністрації.

Регіональний ландшафтний парк «Гранітно-степове Побужжя» повністю утримується за рахунок обласного бюджету і є бюджетною неприбутковою установою, юридичною особою ( п.1.1,1.2, 1.3,1.6 Положення про регіональний ландшафтний парк «Гранітно-степове Побужжя», затвердженого начальником головного управління економіки Миколаївської обласної державної адміністрації та начальником державного управління Мінекоресурсів України в Миколаївській області 21 травня 2005 року) ( а.с.8-11,16-18).

Розпорядженням голови Миколаївської обласної державної адміністрації від 24 квітня 2008 року № 177-р «Про питання щодо управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області» ( з послідуючими змінами внесеними розпорядженнями голови Миколаївської ОДА), встановлено розподіл підприємств, організацій, установ, закладів, нерухомого майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад області в оперативне управління за підрозділами облдержадміністрації та встановлено їх повноваження стосовно управління цим майном, в тому числі, і регіональним ландшафтним парком «Гранітно-степове Побужжя».

Наказом № 11-к від 02 серпня 2004 року ОСОБА_4 прийнятий на посаду начальника відділу державної охорони та мисливського господарства регіонального ландшафтного парку «Гранітно-степове Побужжя» ( далі парк), про що зроблений відповідний запис в його трудовій книжці.

02 вересня 2009 року ( наказ №5-к) його було переведено на посаду заступника директора з охорони природно-заповідного фонду мисливського господарства та рекреації ( а.с.7).

Згідно зі ст.ст. 43,60, п.10 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені територіальних громад сіл, селищ, міст управління обєктами їхньої спільної власності здійснює обласна рада або уповноважений нею орган.

Рішення Миколаївської обласної ради від 26 жовтня 2000 року №16 «Про управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області» (зі змінами, внесеними рішенням обласної ради від 24.06.2011 року №11) Миколаївській ОДА надано право щодо управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області. Виключно на пленарних засіданнях обласної ради вирішується питання, крім інших, про призначення на посаду та звільнення з посади керівників обєктів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, згідно з Положенням, затвердженим рішенням обласної ради( а.с.97-101)

Враховуючи, що регіональний ландшафтний парк «Гранітно-степове Побужжя» належить до обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, то призначення керівника даної юридичної особи здійснюється на підставі Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ і організацій, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, затвердженого рішенням обласної ради від 21 листопада 2008 року №24, зі змінами внесеними рішеннями обласної ради від 16 жовтня 2009 року №13 та від 26 березня 2009 року №21 ( далі Положення) ( а.с. 37-40).

Питання про призначення на посаду і звільнення з посади керівників підприємств, установ і організацій, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, вирішується виключно на пленарних засіданнях обласної ради у порядку, передбаченому цим Положенням та регламентом обласної ради( п.1.3 Положення).

Згідно з п. 2.1 Положення керівники підприємств, установ, організацій що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, призначаються на посаду відповідно до рішення обласної ради.

Кандидатури на посаду керівників обєктів обласної комунальної власності вносяться головою обласної державної адміністрації за умови позитивного погодження з відповідною профільною постійною комісією обласної ради ( п.2.2. Положення).

Відповідно до п. 2.4 Положення разом з пропозицією щодо кандидатури на посаду керівника підприємства подається проект контракту, який готується обласною державною адміністрацією. Проект контракту повинен відповідати типовій формі контракту, який укладається з керівником підприємства, що перебуває у комунальній власності.

Рішення обласної ради про призначення на посаду керівника підприємства, установи і організації, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, є підставою для укладення контракту з керівником.

Контракт з керівниками укладається у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до рішення обласної ради від 26 жовтня 2000 року №16 «Про управління майном спільної власності територіальних громад Миколаївської області, контракт підписується головою обласної державної адміністрації як керівником органу, уповноваженого управляти майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області ( п.2.7 Положення ).

Дата прийняття рішення обласної ради про призначення відповідного керівника підприємства, установи і організації, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, є датою початку трудових відносин з керівником.( п.2.8).

З врахуванням викладеного, посада керівника регіонального ландшафтного парку «Гранітно-степове Побужжя», передбачає укладення контракту між відповідальною особою та працівником, а підставою для цього є рішення обласної ради.

Розділом 4 Положення визначено порядок тимчасового виконання обовязків керівника обєкта обласної комунальної власності.

Так, п.4.1 Положення передбачає, що у випадку прийняття обласною радою рішення про припинення трудових відносин із керівником обєкта обласної комунальної власності головою облдержадміністрації за погодженням з профільними постійними комісіями обласної ради може бути прийнято розпорядження про призначення тимчасово виконуючого обовязки керівника підприємства. Пункт 4.2 Положення передбачає, що особа може бути призначена на посаду тимчасово виконуючого обовязки керівника підприємства на строк до трьох місяців.

Наказом №17-к від 27 квітня 2009 року, на час відсутності директора парку ОСОБА_5, на ОСОБА_4 покладено виконання обовязків директора парку з наданням функцій і повноважень директора.

Рішенням Миколаївської обласної ради № 12 від 26 серпня 2009 року ОСОБА_5 звільнено з посади директора регіонального ландшафтного парку «Гранітно-степове Побужжя».

Оскільки на час звільнення ОСОБА_5 позивач обіймав посаду заступника директора з охорони природно-заповідного фонду мисливського господарства та рекреації, то розпорядженням Миколаївської ОДА №186-р від 02 жовтня 2009 року на нього тимчасово, на період до призначення в установленому порядку директора парку, покладено виконання обовязків директора( а.с.19).

Тобто, покладання на позивача виконання службових обовязків за посадою тимчасово відсутнього працівника, було викликано виробничою необхідністю і повязано з розпорядчими функціями, строк виконання обовязків обумовлено настанням певної події ( призначення директора).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки діючим законодавством та органами виконавчої влади визначено порядок призначення на посаду керівника підприємства, установи, організації, яка перебуває в загальнодержавній власності - прийняття рішення обласною радою, укладання контракту між уповноваженою на це особою та працівником, встановлення факту перебування у трудових відносинах на певній посаді, в даному випадку директора, особі, яка тимчасово виконує його обовязки, діючим законодавством не передбачено.

А за такого, позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув і безпідставно задовольнив позов, вирішивши питання щодо укладання трудового договору ОСОБА_4 з роботодавцем без згоди на таке останнього та в порушення процедури призначення на таку посаду.

Посилання позивача у позові, що після закінчення трьох місяців перебування на посаді виконуючого обовязки з ним повинен був бути укладений контракт є необґрунтованими, оскільки призначення на посаду директора парку відбувається у визначеному законом порядку. Закінчення трьохмісячного строку не тягне автоматичного призначення на посаду керівника парку особи, яка тимчасово виконує його обовязки, без проходження відповідної процедури. Доказів того, що він звертався до відповідачів з вимогами щодо вирішення питання про призначення керівника підприємства до суду не надано і в матеріалах справи відсутні.

Більш того, позивач просить встановити факт перебування в трудових відносинах на посаді директора, в той час коли така посада штатним розписом, складеним ним же та затвердженим начальником головного управління економіки ОДА, не передбачає (в.о. директора, головний бухгалтер та 3-и дільничних інспектори з охорони природно-заповідного фонду).

Подання позивачем звіту від імені підприємства в органи податкової інспекції, державної казначейської служби України протягом всього часу виконання обовязків керівника, укладання договорів, тощо свідчить про виконання ним обовязків покладених на нього розпорядженням голови Миколаївської обласної державної адміністрації.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а відповідно до п.3,4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову. В решті рішення суду залишити без змін.

В силу ст.88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь Миколаївської обласної державної адміністрації слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 606 грн.33 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Миколаївської обласної державної адміністрації - задовольнити .

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року в частині задоволених вимог та розподілу судових витрат скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Миколаївської обласної державної адміністрації про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобовязання внести відповідний запис до трудової книжки відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Миколаївської обласної державної адміністрації судовий збір у розмірі 606 ( шістсот шість ) грн.33 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: