Справа № 127/4819/16-ц
Провадження 2/127/2675/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Коберник О.Л.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Управління Держгеокадастру у м. Вінниці, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_11, ОСОБА_4 про визнання незаконними рішень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування державних актів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 мотивувала вимоги тим, що 11.04.2008 року за рішенням третейського суду придбала у ОСОБА_12 земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:002:0137 по вул. Ружилівській в с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області, яка належала попередньому власнику на підставі державного акту ЯА 397587, виданого 14.10.2005 року ОСОБА_7 районним відділом земельних ресурсів. На підставі рішення суду ОСОБА_6 одержала державний акт ЯЖ № 268172, виданий 27.05.2008 року управлінням земельних ресурсів у ОСОБА_7 районі Вінницької області. В червні 2014 року вона дізналась, що її ділянка накладається з іншою ділянкою, яка належить ОСОБА_8 Так, 29.07.2005 року ОСОБА_8 за нотаріально посвідченими договорами придбала ділянку № 92 по вул. Д.Нечая в м. Вінниці, площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:059:0058, що належала ОСОБА_10 на підставі державного акта на право власності, виданого ОСОБА_7 міською радою народних депутатів 18.05.1998 року на підставі рішення виконкому ОСОБА_7 міської ради народних депутатів № 1416 від 25.12.1997 року, а також придбала ділянку № 93 по вул. Д.Нечая в м. Вінниці, площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:059:0059, що належала ОСОБА_9 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого ОСОБА_7 міською радою народних депутатів 16.08.1999 р. на підставі рішення виконкому ОСОБА_7 міської ради народних депутатів № 1143 від 04.11.1997 року.

На підставі вказаних договорів ОСОБА_8 отримала державний акт на право власності на всю земельну ділянку серії ЯА № 923250, виданий ОСОБА_7 міським управлінням земельних ресурсів 15.11.2005 р.

Позивач ОСОБА_6 вважає, що земельні ділянки № 92 і № 93 по вул. Д.Нечая в м. Вінниці попередні власники ОСОБА_9 та ОСОБА_10М одержали неправомірно.

Так, на час прийняття рішень виконкомом ОСОБА_7 міськради № 1416 від 25.12.1997 року та № 1143 від 04.11.1997 року діяв ОСОБА_13 України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року, згідно якого питання розпорядження земельними ділянками вирішувалось виключно на пленарних засіданнях рад, а повноваження виконавчих комітетів були звужені. Стаття 33 Закону має вичерпний перелік повноважень, що належали виконавчим органам сільських, селищних, міських рад, а в питаннях розпорядження землею виконавчий комітет мав лише дорадчі функції (підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування) та виконавчі функції (видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею).

Оскільки право власності набуте ОСОБА_10 та ОСОБА_9 незаконно, вони не мали права відчужувати земельні ділянки, в зв`язку з чим оскаржувані договори купівлі-продажу є недійсними відповідно до ст. 215 ЦК України. Через ці обставини державний акт, виданий ОСОБА_8, підлягає скасуванню.

Крім того, 20.05.2016 року ОСОБА_6 доповнила підстави позову, і вважає, що державний акт ОСОБА_8 також є недійсним через те, що виданий без погодження меж із суміжними землекористувачами, зокрема із Луко-Мелешківською сільрадою, а в протоколі обстеження та погодження межі земельної ділянки від 29.08.2005 року відсутній підпис і печатка голови квартального комітету.

Позивач ОСОБА_6 просила визнати незаконним рішення виконкому ОСОБА_7 міської ради народних депутатів № 1416 від 25.12.1997 р. про надання у приватну власність ОСОБА_10 земельної ділянки № 92 площею 0,1000 га, розташованої в м. Вінниці по вул. Д.Нечая, та скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії ВН, виданий ОСОБА_7 міською радою народних депутатів 18.05.1998 року на підставі цього рішення.

Визнати незаконним рішення виконкому ОСОБА_7 міської ради народних депутатів № 1143 від 04.11.1997 року про надання у приватну власність ОСОБА_9 земельної ділянки №93 площею 0,1000 га, розташованої в м. Вінниці, вул. Д.Нечая, 93 та скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії ВН, виданий ОСОБА_7 міською радою народних депутатів 18.05.1998 року на підставі цього рішення.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 92 по вул. Д.Нечая в м. Вінниці, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7 міського нотаріального округу ОСОБА_14 29.07.2005 року за реєстровим № 4598.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 93 по вул. Д.Нечая в м. Вінниці, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7 міського нотаріального округу ОСОБА_14 29.07.2005 року за реєстровим № 4594.

Скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 923250, виданий ОСОБА_7 міським управлінням земельних ресурсів ОСОБА_7 міської ради 15.11.2005 р. ОСОБА_8 на земельну ділянку № 92, № 93 по вул. Д.Нечая в м. Вінниці, кадастровий номер :03:059:0058, :03:059:0059.

Ухвалою суду від 18.04.2016 року залучено до участі в справі в якості співвідповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а також третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_11, ОСОБА_4

Ухвалою суду від 25.07.2016 року залучено управління Держгеокадастру у м. Вінниці в якості співвідповідача у справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, просила також врахувати, що виконком ОСОБА_7 міської ради розпорядився ділянками, які ще з 90-х років належали мешканцям села Лука-Мелешківська ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_11 Земля оброблялась та на ній були розташовані багаторічні насадження і будівлі і вона не могла передаватись у власність іншим особам. Земельні ділянки, власниками яких стала ОСОБА_8, були виділені ОСОБА_15 та ОСОБА_9 із порушенням, оскільки делегування повноважень від ОСОБА_7 міської ради її виконавчому органу на підставі рішення від 05.11.1994 року суперечило Закону України «Про місцеве самоврядування». Через те, що ОСОБА_8 набула у власність земельні ділянки неправомірно, просила визнати недійсними відповідні договори купівлі-продажу та державні акти.

Представник відповідача ОСОБА_16 позов не визнала, оскільки право міської ради на передачу повноважень виконавчим органам було визначене Земельним кодексом України в редакції 1990 року, який був чинним на момент виникнення правовідносин. В зв`язку з цим 05.11.1994 року ОСОБА_7 міська рада передала виконкому повноваження щодо передачі ділянок у власність, надання їх у користування у порядку, встановленому ст.ст. 17, 19 ЗК України, видачі державних актів на право власності та постійного користування, укладення договорів оренди тощо. Межі земельної ділянки м. Вінниці були визначені державним актом на право користування землею, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_7 обласної ради депутатів трудящих від 15.12.1962 року, а також постановою Верховної Ради України від 19.06.2003 року № 1014-ІV про зміну меж м. Вінниці. Надала письмові заперечення (а.с. 108-109).

Представник відповідача ОСОБА_7 міської ради - ОСОБА_3 позов не визнав.

Представник відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_2 позов не визнав, подав письмові заперечення (а.с. 58-59, 162-163).

Відповідач ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, подала письмові заперечення (а.с. 136-137).

Представник управління Держгеокадастру у м. Вінниці Вінницької області ОСОБА_17 в судове засідання не з`явилась, подала письмові заперечення на позовну заяву.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 позов підтримав, суду пояснив, що він з 90-х років обробляє ділянку, яку йому виділила Луко-Мелешківська сільрада як учаснику бойових дій, а в 1998 році він приватизував свою ділянку. На ній розташовані дерева, садові будівлі, проведена електрика, ділянка огороджена парканом. Сусідами по ділянці є ОСОБА_6 та ОСОБА_11, а ОСОБА_8, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 він ніколи не бачив і не знає. В 2014 році він дізнався, що земельна ділянка ОСОБА_8 повністю накладається на його ділянку, оскільки рішенням виконкому незаконно була виділена ОСОБА_10 та ОСОБА_9, тому він звертався до міської ради з метою вирішення спірної ситуації, проте його заява не задоволена. Просив захистити його права і права позивача.

Представник третьої особи ОСОБА_11 ОСОБА_5 позов підтримала, просила його задоволити.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до рішення третейського суду від 11.04.2008 року у справі № 3/62-08 ОСОБА_6 набула право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га по вул. Ружилівській в с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :02:002:0137. Ділянку вона придбала у ОСОБА_12, останній ділянка належала на підставі рішення Луко-Мелешківської сільради від 25.01.2005 року, про що виданий державний акт ЯА № 397587.

27.05.2008 року управлінням земельних ресурсів у ОСОБА_7 районі ОСОБА_6 був виданий державний акт ЯЖ268122.

Відповідно до рішення виконкому ОСОБА_7 міської ради № 1416 від 25.12.1997 року громадянці ОСОБА_10 була передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка № 92, площею 0,1000 га по вул. Д.Нечая в м. Вінниці, яка надана їй була згідно з рішенням від 27.06.1996 року № 504 для будівництва і обслуговування житлових будинків.

18.05.1998 року ОСОБА_7 міською радою був виданий ОСОБА_10 державний акт.

Відповідно до рішення виконкому ОСОБА_7 міської ради №1143 від 04.11.1997 року громадянину ОСОБА_9 була передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка № 93 по вул. Д.Нечая в м. Вінниці, площею 0,1000 га, яка надана була йому для будівництва і обслуговування житлових будинків згідно рішення № 586 від 20.07.1997 року.

16.08.1999 року ОСОБА_7 міською радою був виданий ОСОБА_9 державний акт.

29.07.2005 року ОСОБА_8, за договорами купівлі-продажу № 4598 від 29.07.2005 року та № 4594 від 29.07.2005 року, посвідченими нотаріусом, придбала у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 земельні ділянки по вул. Д.Нечая, № 92 та № 93, кадастрові номери :03:059:0058, :03:059:0059 відповідно та 15.11.2005 ро ку отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,2000 га.

18.11.2015 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № ОС 180 ОСОБА_7 торгово-промисловою палатою (експерт ОСОБА_18Є.) у справі № 127/9859/16-ц експертом було встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_8 частково суміщається з земельною ділянкою :02:002:0137, площею 0,1000, що належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 268172 від 27.05.2008 року, площа суміщення 415 кв.м.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що в 2014 році ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення Луко-Мелешківської сільради від 25.01.2005 року в частині затвердження технічної документації та видачі державного акту ОСОБА_12 і визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку ЯА № 397587, виданого на ім`я ОСОБА_12 та державного акту ЯЖ 268172, виданого на ім`я ОСОБА_6

Справа № 127/9859/16-ц перебуває в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області і рішення у справі за позовом ОСОБА_8 не ухвалене.

Разом з тим, позивач вважає що і її права порушені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 міською радою.

Підставою для визнання незаконними рішень виконкому ОСОБА_7 міськради від 25.12.1997 року, від 04.11.1997 року про передачу земельних ділянок у власність ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відповідно позивач зазначила, що виконком не мав повноважень на розпорядження землями, оскільки на час прийняття цих рішень діяв ОСОБА_13 України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року, згідно якого питання розпорядження земельними ділянками вирішувалось виключно на пленарних засіданнях рад, а повноваження виконавчих комітетів були значно звужені, тому делегування повноважень виконавчому органу не допускалось.

Проте, суд враховує, що на момент прийняття рішень виконкомом про передачу у власність ділянок ОСОБА_10 та ОСОБА_9 діяв Земельний кодекс України від 18.12.1990 року (в редакції від 13.03.1992 року), в статті 3 якого визначено, що розпоряджаються землею ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування і вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Тому 05.11.1994 року на 2 сесії 22 скликання ОСОБА_7 міська рада передала виконкому міської ради повноваження щодо передачі земельних ділянок у власність, надання їх у користування у порядку, встановленому ст. 17 та 19 Кодексу, видачі державних актів на право власності та постійного користування та укладення договорів оренди тощо.

Станом на 12.06.1997 року набув сили ОСОБА_13 України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до ст. 26 якого питання регулювання земельних відносин вирішувалось виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Разом з тим, рішення ОСОБА_7 міської ради від 05.11.1994 року не оскаржене, тому підстав для визнання незаконними рішень виконкому ОСОБА_7 міської ради № 1416 від 25.12.1997 року, № 143 від 04.11.1997 року немає.

Таким чином, виконавчий комітет діяв виключно в межах повноважень та згідно чинного на той час Земельного кодексу України.

В підтвердження позовних вимог в частині неправомірності рішень виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради позивач надала висновок науково-правової експертизи при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України, відповідно до якого право розпорядитись землями територіальної громади м. Вінниці та прийняти рішення про передачу у власність ОСОБА_9, ОСОБА_10 земельних ділянок мала право виключно ОСОБА_7 міська рада, а не її виконавчий комітет відповідно до ст.ст. 33, 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також про те, що ОСОБА_7 міська рада не мала права делегувати свої повноваження щодо питань регулювання земельних відносин виконавчому комітету, а мала в сесійному порядку прийняти власні рішення з означених питань.

Суд приймає до уваги висновок, наданий науковцями, проте вважає, що він є одним із доказів у справі і оцінка йому надається відповідно до ст. 212 ЦПК України. При наданні висновку на замовлення представника позивача ОСОБА_1 експертами не були враховані інші матеріали справи і конкретні обставини справи, зокрема наявність рішення ОСОБА_7 міської ради від 05.11.1994 року, що має значення для кваліфікації правовідносин.

Крім того, пунктом 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 18.12.2009 року визначено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі в справі.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача.

ОСОБА_7 міська рада і її виконавчий комітет є окремими юридичними особами.

В позовній заяві позивач ОСОБА_6 заявила вимоги до виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради, проте під час судового засідання не заявила клопотання про залучення належного відповідача, хоча питання про коло осіб, які повинні брати участь у справі вирішувалось судом 18.04.2016 року.

Наведені обставини є підставою для відмови в задоволенні позову в частині визнання незаконними рішень виконкому ОСОБА_7 міської ради № 1416 від 25.12.1997 року та № 1143 від 04.11.1997 року.

При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Разом з тим, позивач ОСОБА_6В не довела, що її право порушене відповідачами.

Суд враховує, що ОСОБА_6 набула право власності на спірну ділянку за рішенням суду 11.04.2008 року і 27.05.2008 року отримала державний акт. Попередній власник ОСОБА_12 набула право власності на цю ж ділянку 25.01.2005 року, проте належних доказів, з якого часу ділянка перебувала в користуванні ОСОБА_12, позивач не надала.

В судовому засіданні 18.10.2016 року представник позивача ОСОБА_1 повідомила, що на момент розпорядження землями виконавчим комітетом ОСОБА_7 міської ради ці території за розпорядженням обласної ради народних депутатів № 59 від 24.10.1994 року перебували у віданні Луко-Мелешківської сільради і 18.04.1996 року рішенням сільради відведено ділянку із земель запасу сільради в розмірі 40 га під індивідуальну забудову жителям с. Лука-Мелешківська, працівникам районних служб та пільгових категорій жителів м. Вінниці і з того часу ділянками користувались ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_12 (а з 2008 року ОСОБА_6В.).

Тому виконком розпорядився землями, які не належали територіальній громаді міста і на час надання земельних ділянок ОСОБА_10 і ОСОБА_9 вони вже перебували в користуванні інших осіб ОСОБА_13, ОСОБА_4, ОСОБА_12, тому рішення міської ради також суперечить ст.ст. 19, 31, 32 ЗК України (в редакції 1990 року).

Разом з тим, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України до початку розгляду справи по суті позивач має право шляхом надання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Оскільки підстави позову були усно змінені лише перед судовими дебатами, дані обставини не становили зміст позовних вимог, вони не досліджувались і не були предметом доказування протягом всього часу розгляду справи, оцінку даним обставинам суд не надає.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_6 про недійсність договорів купівлі-продажу від 29.07.2005 року № 4598, № 4594, а також скасування державного акту ЯА № 923250, за якими ОСОБА_8 набула право власності на ділянки № 92, № 93 по вул. Д.Нечая в м. Вінниці, є похідними від вимог щодо незаконності рішень виконкому ОСОБА_7 міської ради від 25.12.1997 р., від 04.11.1997 року, такі вимоги теж не підлягають задоволенню.

Твердження позивача про незаконність державного акта ОСОБА_8, оскільки він виданий без погодження меж із сусідніми землекористувачами та без погодження голови квартального комітету теж є безпідставним.

Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 видавався на підставі договорів купівлі-продажу від 29.07.2005 року № 4598, № 4594. Відповідно до наказу Держкомзему від 04.05.1999 року № 43 складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об`єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. П. 1.14 передбачено, що довгострокові межові знаки передаються на зберігання власнику або землекористувачу ділянки, про що складається відповідний акт. Акт складається у трьох примірниках, підписується власником або користувачем земельної ділянки, виконавцем робіт і представником районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів Держкомзему України. В матеріалах технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 є протокол обстеження та погодження межі земельної ділянки, який погоджений представником міської ради і підписаний суміжними землекористувачами. Крім того, попередні власники ОСОБА_10 і ОСОБА_9 при оформленні ділянок у власність в 1997 році межі ділянок погодили в установленому порядку, про що складені відповідні акти. На момент видачі попереднім власникам ділянок державних актів вимог щодо підпису голови квартального комітету нормативно-правовими актами не передбачалось.

При визначенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про граничні розміри компенсації за правову допомогу» і приймає до уваги докази понесення судових витрат, які надані сторонами.

Так, представником відповідача адвокатом ОСОБА_2, який відповідно до ст. 42 ЦПК України представляв інтереси ОСОБА_8 на підставі договору про надання правової допомоги (а.с. 140), наданий розрахунок витрат на оплату правової допомоги від 22.09.2016 року і квитанція до прибуткового касового ордера № 217 від 22.09.2016 року, згідно яких загальна вартість робіт (послуг) становить 2900 грн.

В звязку з тим, що в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено повністю, судові витрати в сумі 2900 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8

Керуючись ст. 3 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 судові витрати в сумі 2900 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: