ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/112/15-ц
провадження № 2/753/270/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. за участі: секретаря Горбань С.І., позивача ОСОБА_2, представника третьої особи Хмельової А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2011 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до громадянина Португальської Республіки ОСОБА_4 про визнання його батьком малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 доповнила позов вимогою про зобов'язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві внести відповідні зміни до актового запису про народження дочки, записавши її батьком ОСОБА_4 (т. 1 а.с.).

На обґрунтування позову зазначила, що з ОСОБА_4 вона у шлюбі не перебувала, але підтримувала з ним близькі стосунки як з чоловіком у жовтні 2009 р. в м. Києві, в період з 22 грудня 2009 р. по 5 січня 2010 р. в Португалії, де він проживає, та в Іспанії, де він на той час працював, а також у квітні 2010 р. і квітні 2011 р. , коли він приїжджав до Києва. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила від ОСОБА_4 дочку ОСОБА_6. І під час вагітності, і після пологів відповідач визнавав своє батьківство і обіцяв зареєструвати себе батьком дитини та надати їй своє прізвище, але при останньому візиті відмовився це робити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала, просила його задовольнити.

Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_2 підтвердила викладені у позовній заяві обставини. Пояснила, що познайомилась з відповідачем наприкінці літа 2009 р. в м. Маріуполі в ресторані, де вона була з подругою ОСОБА_8 Невдовзі після знайомства ОСОБА_4 приїхав до неї в Київ, де між ними зав'язались близькі стосунки. Потім на запрошення відповідача вона їздила до нього у гості в Португалію. Тоді ж вони відвідали і Італію, де знаходиться головний офіс його компанії. В Португалії вона познайомилась з матір'ю відповідача, її чоловіком та дочкою ОСОБА_9, якій на той час було 13-14 років. На старшу дочку він виплачував колишній дружині аліменти. Під час поїздки до Португалії вона завагітніла. У них склалися дуже близькі і теплі стосунки, відповідач телефонував їй звідусіль кожного дня, а то і двічі на день, обіцяв одружитися, проте своєї обіцянки не виконав. Коли народилась ОСОБА_6, яка зовні дуже схожа ОСОБА_4, він визнав її своєю дочкою, допомагав їй матеріально, присилав гроші та подарунки і обіцяв зареєструвати своє батьківство. Коли вона стала наполягати на офіційному оформленні батьківства, а потім подала позов до суду, їх спілкування майже припинилося. Навесні 2013 р. в телефонній розмові з ОСОБА_4 вона повідомила його про призначення судом генетичної експертизи, на що він відповів, що це, мабуть, дуже дорого, і він буде чекати офіційного листа з суду. Після цієї розмови він до 2015 р. більше з нею на зв'язок не виходив. У липні 2015 р. ОСОБА_4 сам зателефонував їй і повідомив, що на його роботу надійшли судові документи, але він знаходиться в Португалії, де буде чекати офіційних документів. Тоді він їй повідомив, що приїхати до України не може, так як мати тяжко хвора і знаходиться в хоспісі. До середини вересня 2015 р. він неодноразово їй телефонував і обіцяв зареєструвати батьківство в Португалії, а тому вона на його прохання електронною поштою надіслала йому свідоцтво про народження дитини.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 є громадянином Португальської Республіки, проживає і працює за межами України, суд відповідно до положень Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах, вчиненої у Гаазі 15 листопада 1965 р. (далі - Гаазька конвенція 1965 р.), тричі звертався до компетентних органів за місцем його роботи в Республіці Італія (DANIELI HEADQUARTERS Via Nazionale, 41 33042 Buttrio (UD) Italy) та за місцем його постійного проживання в Республіці Португалія (Rua Luis de Camoes 130 2 FRT 2835-135 Baixa da Banheira Portugal) з проханням про вручення копій позовної заяви з доданими до неї документами, повідомлення про необхідність здачі зразків ДНК, необхідних для проведення медико-генетичної експертизи, та повідомлення про дати судових засідань (т. 2 а.с. 203, 208-224; т. 3 а.с. 3, 4-18, 19, 24, 37-38, 39-45, 50).

Проте компетентні органи Республік Італія та Португалія повернули прохання без виконання пославшись на неможливість вручення судових документів. З повідомлень компетентних органів іноземних країн вбачається, що співробітник відділу кадрів компанії DANIELI відмовився отримувати документи для передачі ОСОБА_4 пославшись на те, що він не є працівником цієї компанії, а за місцем постійного проживання відповідача відшукати не вдалося (т. 2 а.с. 207-241; т. 3 а.с. 26-31, 48, 51-107, 108-114).

Враховуючи, що судові документи для відповідача передавались у спосіб, передбачений Гаазькою конвенцією 1965 р., з дати їх направлення сплинули усі встановлені судом терміни для розгляду цієї справи, але незважаючи на усі зусилля документи так і не були вручені, суд відповідно до ст. 15 вищевказаної Конвенції та ст. 224, 225 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування просив ухвалити рішення відповідно до закону з максимальним урахуванням інтересів малолітньої дитини.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві свого представника до суду не направив, подавши клопотання про розгляд справи у відсутність його представника (т. 3 а.с. 126).

Заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, допитавши свідків та дослідивши письмові та інші докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_2 народила дочку ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 147).

Враховуючи, що на той час ОСОБА_2 у шлюбі не перебувала, реєстрація народження дочки проведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, за приписом якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відтак в актовому записі про народження ОСОБА_6 № 3484, складеному 12 жовтня 2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, її батьком зазначений ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 148).

При вирішенні вимог ОСОБА_2 про встановлення батьківства суд керується положеннями статей 126, 128 Сімейного кодексу України, відповідно до яких походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, а за відсутності таких заяв батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

За приписами частини 2 статті 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що батьком малолітньої ОСОБА_6 являється громадянин Португальської Республіки ОСОБА_4, з яким мати дівчинки перебувала у близьких стосунках, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме: вищевикладеними поясненнями позивача ОСОБА_2, які вона дала під присягою, показаннями інших свідків, письмовими та речовими доказами.

Так, зведений брат позивача ОСОБА_12 пояснив в суді, що познайомився з ОСОБА_4 восени 2009 р., коли на прохання ОСОБА_2 зустрічав його в аеропорту Бориспіль. Тоді він на таксі відвіз його за місцем проживання сестри. Наступного разу він зустрівся з ОСОБА_4 у Києві навесні 2010 р. Через рік, коли у ОСОБА_2 вже була дитина, він знову бачився з ОСОБА_4. Останній називав ОСОБА_6 своєю дочкою, тоді він привіз подарунки для дівчинки - іграшки та одяг, звертався до дитини: «my daughter». В його присутності ОСОБА_4 говорив, що збирається зареєструвати з ОСОБА_2 шлюб. Йому відомо, що ОСОБА_4 і в подальшому надсилав для дитини подарунки і гроші та регулярно спілкувався з ОСОБА_2 по телефону і скайпу. Проте після того як ОСОБА_2 заговорила про генетичну експертизу, їх спілкування припинилося.

Свідок ОСОБА_10 - чоловік близької подруги позивача (на цей час померлої), пояснив в судовому засіданні, що навесні 2011 р. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 та дитиною були у них в гостях. В розмові з ОСОБА_4, з яким вони спілкувались на англійській та німецькій мовах, останній називав дівчинку своєю дочкою, говорив, що забере ОСОБА_2 з дитиною в Португалію, але наразі є певні проблеми з документами. На тій їх зустрічі були зроблені фотографії, частина яких долучена до матеріалів справи.

Згідно з аффідевітом, вчиненим 19 травня 2014 р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Лапшиною Н.Г., подруга позивача ОСОБА_8, давши клятву свідчити правду і тільки правду, підтвердила показання ОСОБА_2 щодо обставин її знайомства з ОСОБА_4 5 серпня 2009 р. в кафе «Гуси-лебеді» в м. Маріуполі, їх подальші близькі стосунки, поїздку ОСОБА_2 до ОСОБА_4 в Португалію, часті телефонні розмови сторін, вагітність ОСОБА_2 і їх спільне очікування народження дитини. ОСОБА_8 також засвідчила, що після народження дитини, ОСОБА_4 визнавав своє батьківство, допомагав ОСОБА_2 матеріально, надсилав іграшки та дитячий одяг, обіцяв оформити батьківство та забрати ОСОБА_2 з дитиною до Португалії (т. 2 а.с. 75).

Копія закордонного паспорта ОСОБА_2 з візою Республіки Португалія та відмітками про перебування її у цій країні в період з 22 грудня 2009 р. по 5 січня 2010 р. (т. 2 а.с. 151) та копії документів, які надавались до посольства Республіки Португалія для відкриття візи (т. 2 а.с. 187, 188, 191, 192-193), є доказом близьких стосунків сторін, а в сукупності з медичними документами щодо вагітності та пологів ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 179, 180, 181) дають підстави вважати, що зачаття дитини відбулося під час перебування матері на території Португалії, де вона перебувала за запрошенням відповідача і на його утриманні.

Надані позивачем фотокартки відповідача з дитячим візочком та дитиною на руках доводять спілкування відповідача з дочкою та участь батька у її вихованні (т. 1 а.с. 58-62).

З квитанцій на посилки, відправником яких значиться ОСОБА_4, а отримувачем - ОСОБА_2, вбачається, що після народження дитини відповідач надсилав позивачу іграшки, одяг та взуття (т. 2 а.с. 194).

Довідка з банку підтверджує, що протягом червня 2010 р.- листопада 2011 р. з різних країн світу (Німеччина, Бельгія, Португалія, США) ОСОБА_4 надсилав ОСОБА_2 регулярні грошові перекази (т. 1 а.с. 219).

Зазначені письмові докази є підтвердженням виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, спільного утримання дитини позивачем і відповідачем.

З метою з'ясування, чи є ОСОБА_4 біологічним батьком ОСОБА_6, за клопотанням позивача суд призначав медико-генетичну експертизу (т. 2 а.с. 202).

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 повідомлявся про призначення експертизи відповідно до положень Гаазької конвенції 1965 р., проте свої зразки ДНК на експертизу не надав, що унеможливило її проведення, суд на підставі положень частини 1 статті 146 Цивільного процесуального кодексу України вбачає підстави для визнання факту походження ОСОБА_6 від ОСОБА_4.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_4 являється біологічним батьком ОСОБА_6.

Враховуючи, що за приписом статті 134 Сімейного кодексу України рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану відповідних змін до Книги реєстрації народжень та видачі нового Свідоцтва про народження, є обґрунтованими і вимоги про внесення до актового запису про народження дитини змін щодо особи батька.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_6 мешкає разом з матір'ю в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 149, 150).

Позивач ОСОБА_2 опікується дитиною і матеріально забезпечує її, а батько ОСОБА_4 матеріальної допомоги на утримання дочки не надає.

Згідно приписів статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дитини, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є здоровим працездатним чоловіком і при цьому у нього немає інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він повинен утримувати, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), що на думку суду забезпечить належне утримання дитини обома батьками і не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище.

На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову.

Оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, суд відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215, 225, 226 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, 1966 року народження, громадянина Португальської Республіки, який проживає в Португалії за адресою: АДРЕСА_2, батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 № 3484 від 12 жовтня 2010 р. (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1), складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, записавши її батьком громадянина Португальської Республіки ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4, 1966 року народження, громадянина Португальської Республіки, який проживає в Португалії за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків встановленого в Україні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (18 років).

Стягнути з ОСОБА_4, 1966 року народження, громадянина Португальської Республіки, який проживає в Португалії за адресою: АДРЕСА_2, в дохід держави Україна судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: