Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/440/16-ц
Провадження №: 2/332/357/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді: Федоренка О.І.;

при секретарі: Євдокимовій М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 до Заводського ВДВС Запорізького МУЮ про виключення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що ОСОБА_1, є власником 1/4 частини будинку АДРЕСА_1, відповідно договору дарування від 15.12.2004 року № 5926 посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І.

В 2015 році позивачка звернулась до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції для реєстрації права власності 1/4 частини будинку АДРЕСА_1, але їй було відмовлено у зв'язку з наявним арештом нерухомого майна № НОМЕР_1 від 06.02.2012 року, за попереднім власником ОСОБА_4. Таким чином, позивачка не має можливості зняти арешт на нерухоме майно, адже колишній власник будинку не вчиняє будь яких дій, щодо погашення заборгованості та закінчення виконавчого провадження, та просить виключити належно їй майно з-під арешту.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, просить відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення, перевіривши докази по справі суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, є власником 1/4 частини будинку АДРЕСА_1, відповідно договору дарування від 15.12.2004 року № 5926 посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. (а.с.6).

В 2015 році позивачка звернулась до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції для реєстрації права власності 1/4 частини будинку АДРЕСА_1, але їй було відмовлено у зв'язку з наявним арештом нерухомого майна № НОМЕР_1 від 06.02.2012 року, за попереднім власником ОСОБА_4 (а.с.8)

12.11.2015 року, позивачка звернулась до Заводського ВДВС Запорізького МУЮ з заявою про звільнення з під арешту 1/4 частину будинку АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності. 08.12.2015 року, нею отримано відповідь Заводського ВДВС Запорізького МУЮ, відповідно якої їй запропоновано звернутися до суду з позовною заявою про зняття арешту з належного їй майна (а.с.10).

Згідно до п.1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

У п.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», зазначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Однак державний виконавець, не виконав норми вищевказаної статті, що позбавило позивача скористатися своїми правами, які визначені п.3 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме - за заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню

Згідно повідомлення Заводського ВДВС Запорізького МУЮ від 03.03.2016 року, у Заводському ВДВС Запорізького МУЮ на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження, до складу якого входять: ВП №44787854від 23.09.2014 р. щодо стягнення з ОСОБА_4 заборгованості на користь ДПІ у Заводському районі у розмірі 1006,13 грн.; № 44787812 від 23.09.2014 р. на користь ДПІ у розмірі 1194,03 грн; №44831533 від 25.09.2014 р. на користь ВДАІ у розмірі 680 грн.; № 442131 від 30.07.2014 р. на користь ПАТ КБ «Приват Банк»у розмірі 28827 грн. Загальна сума боргу за ЗВП 31707,16 грн. Згідно ст.. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника та винесена постанова від 09.11.2013 р. відсутні підстави можливості звільнити майно з-під арешту так як на теперішній час сума боргу боржником не сплачена (а.с.30).

Таким чином, позивачка не має можливості зняття арешту на нерухоме майно, адже колишній власник будинку не вчиняє будь яких дій щодо погашення заборгованості та закінчення виконавчого провадження, а я як новий власник нерухомого майна не маю можливості зареєструвати належну мені частину житлового будинку.

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 39, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 386 ЦК України, ст.ст. 10, 14, 57-60, 88, 208-209, 212-215, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити. Виключити з під арешту 1/4 частину будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності за договором дарування від 15.12.2004 року № 5926 посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. - ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І. Федоренко