РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1090 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на час звернення до суду йому є 56 років, він не працює та не працездатний, є інвалідом другої групи з 10.06.2008 року по загальному захворюванню після перенесеного інфаркту, хворий цукровим діабетом, синдромом діабетичної стопи, атеросклерозом нижніх кінцівок, бронхіальною астмою, потребує сторонньої допомоги, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1049 грн. та аліменти від старшого сина в розмірі 605 грн., має скрутне матеріальне становище, вимушений придбавати медичні препарати приблизно на 7491,60 грн. щомісячно, ціни на які підвищуються, вимушений сплачувати житлово-комунальні послуги за квартиру в якій проживає, а також сплачувати абонентську плату за телефон. Зазначає, що потребує дотримання спеціального дієтичного харчування та наводить приклад, що дієта для хворих серцево-судинними захворюваннями щомісячно обходиться у 5000-6000 грн., дієта для хворих цукровим діабетом у 4500-5000 грн. Окрім цього, через хворобу серця він повинен двічі на рік проходити відновлювальне лікування в кардіологічній лікарні, яке коштує приблизно 2400 грн. за цінами 2010 року, а також двічі на рік проходити планове лікування бронхіальної астми в санаторії. Також вказує, що відповідач працездатний, не здійснює особистий догляд, не допомагає по господарству, не надає матеріальну допомогу. За вказаних обставин, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. Відзначив, що потребує матеріальної допомоги від свого сина ОСОБА_2, зазначив, що станом на час судового розгляду справи він отримує пенсію в розмірі 1230 грн. та аліменти від старшого сина ОСОБА_4 в розмірі 1759 грн. щомісячно.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечував проти заявлених позовних, які не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні за необґрунтованістю та безпідставністю, з урахуванням наданих письмових заперечень. Зазначив про відсутність в нього можливості надавати таку допомогу через поганий його стан здоровя, відсутністю будь-якого доходу, оскільки він ніде не працює та перебуває на утримання своєї матері та брата.

Суд, заслухавши думки присутніх осіб, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис складений Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції № 1515 від 01.08.1984 року, батьком записано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, матірю записано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно копії пенсійного посвідчення серії Управління Пенсійного Фонду в Київському районі м. Харкова АГ № 666870 від 26.07.2007 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 отримує пенсію по інвалідності.

Зі змісту довідки серії 12 ААА № 160573 МСЕК від 27.06.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, встановлено ІІ групу інвалідності з 27.06.2016 року, причина інвалідності загальне захворювання, до 27.06.2017 року.

Зі змісту довідки від 03.07.2015 року вбачається, що станом на липень 2015 року розмір пенсії позивача ОСОБА_1 становить 1049 грн.

З медичної документації, наданої до суду позивачем вбачається, що ОСОБА_1 має діагноз: атеросклеротичний та постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, цукровий діабет ІІ тип, бронхіальна астма ІІ ступені, емфізема легких, пневмосклероз та ін.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2009 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 605 грн. щомісяця, починаючи до 10.03.2009 року.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: м. Харків, просп. 50-річчя ВЛКСМАДРЕСА_1, що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до території Московського району м. Харкова.

Відповідно до листа Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області від 04.12.2015 року № 2062/9/20-34-11-01 вбачається, що за відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми сплачених доходів ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 року по 30.06.2015 року інформації про доходу фізичних осіб в ЦБД ДРФО немає, відомості про доходи за період з 01.07.2015 року по 01.12.2015 року (за ІІІ квартал та ІV квартал 2015 року) на даний час відсутні.

Зі змісту наданої відповідачем медичної документації вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, має вроджену гідроцефалію (водянку головного мозку), що супроводжується артеріальною гіпертензією та дицикуляторною енцефалопатією ІІ ступеню; нефроптоз нирки І ступеню; дистрофію печінки та реактивний поліартрит.

Згідно копії з трудової книжки вбачається, що ОСОБА_2 не перебуває у трудових правовідносинах з роботодавцем.

Згідно зі ст. 203 Сімейного кодексу України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Згідно ст. 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 Сімейного кодексу України), не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення додаткових витрат на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Відповідно до ст. 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу, тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

Згідно зі статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На основі повно та всебічно з'ясованих фактичних обставин справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє доведення в ході судового розгляду, а тому задоволенню не підлягають, оскільки в супереч вимог статей 10,60 ЦПК України позивачем ОСОБА_1 не було надано до суду належних та достатніх доказів своєї потреби в отриманні матеріальної допомоги від повнолітнього сина ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись статтями202-206 Сімейного кодексу України, статей 3, 4, 10, 11, 57-60, 79, 84, 88, 208, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька відмовити.

Вступна та резолютивна частина судового рішення виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 18 жовтня 2016 року. Повний текст рішення суду виготовлено 24 жовтня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях