Справа № 386/702/14-ц
Провадження № 4-с/386/4/16
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гут Ю. О.

секретаря судового засідання Корніцькій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення , дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голованівського районного управління юстиції в Кіровоградській області , заінтересована особа - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голованівського РУЮ Кіровоградської області Топольника Віталія Володимировича при здійсненні виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа № 386/702/14-ц , виданого 04.08.2015 року Голованівським районним судом Кіровоградської області .

Просить визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голованівського РУЮ Кіровоградської області Топольника Віталія Володимировича про заміну зберігача майна від 30.03.2016 року у виконавчому провадженні реєстраційний номер 49118909, за виконавчим листом, виданим Голованівським районним судом Кіровоградської області 04.08.2015 року № 386/702/14-ц , про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3500 грн. щомісячно.

Зобов»язати відділ ДВС Голованівського РУЮ Кіровоградської області надати в оригіналі Голованівському районному суду Кіровоградської області :

-матеріали виконавчого провадження за реєстраційним № 49118909, за виконавчим листом, виданим Голованівським районним судом Кіровоградської області 04.08.2015 року № 386/702/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3500 грн .

матеріали виконавчого провадження за реєстраційним № 49118162 за виконавчим листом, виданим Голованівським районним судом Кіровоградської області 04.08.2015 року № 386/702/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі 1500 грн., щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до 04.06.2016 року.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_5 звернулася до відділу ДВС Голованівського РУЮ Кіровоградської області із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Голованівського районного суду від 04.08.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.10.2015 р. виконуючим обов'язки начальника ВДВС Голованівського РУЮ Топольником В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, реєстраційний номер виконавчого провадження 49118909, на виконання виконавчого листа №386/702/14-ц виданого 04.08.2015 р. Голованівським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3500 грн.

30.03.2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Голованівського РУЮ Топольником В.В. було складено акт опису та арешту майна боржника ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , а також меблів та побутової техніки , що в ній знаходяться .

При складенні акта були присутні боржник ОСОБА_1 , стягував ОСОБА_2, поняті та працівник Голованівського відділу поліції . Після проведення опису всі присутні особи поставили свої підписи в акті .

Описане майно прийнято на відповідальне зберігання ОСОБА_1 .

30.03.2016 року , після складення акту опису та арешту майна старшим державним виконавцем ВДВС Голованівського РУЮ Топольником В.В. було складено акт державного виконавця про заміну зберігача , в якому зазначено , що державний виконавець змінив зберігача ОСОБА_1 та передав квартиру на відповідальне зберігання ОСОБА_2 . Акт було складено в одному екземплярі та надано ОСОБА_1 для ознайомлення , але після поставлення запитань виконавцю , акт у нього було забрано та державний виконавець написав у акті , що ОСОБА_1 від підпису відмовився .

07.04.2016 року на поштову адресу ОСОБА_1 надійшла постанова старшого державного виконавця ВДВС Голованівського РУЮ Топольника В.В. про заміну зберігача від 30.03.2016 р , в якій зазначено : «замінити відповідальну особу зберігача майна з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4», вмотивував постанову тим , що 30.03.2016 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про заміну зберігача в зв»язку з фактичним місцем проживання в даній квартирі з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований в даній квартирі .

Заявник стверджує, що старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області Топольник В.В., не встановив особу ОСОБА_2 жодних належних письмових доказів ОСОБА_2 на підтвердження обставин про які зазначено у заяві про заміну зберігача не надала . . Із наведених підстав заявник просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду заяву у якій зазначив, що скаргу підтримує та просить її задовольнити, розгляд скарги провести у його відсутність (а.с. 44 ).

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_7 заперечив проти вимог зазначених в скарзі і суду пояснив , що ОСОБА_2 фактично на правових підставах проживає у АДРЕСА_1 (як колишній член сім'ї ОСОБА_1) разом із сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за вказаною адресою. При цьому боржник ОСОБА_1 з січня 2014 року у цій квартирі не проживає, а проживає за іншою адресою.

За таких умов передача на відповідальне зберігання описаного та арештованого майна у вигляді квартири та предметів побуту, які в ній знаходяться, беззаперечно призводила до порушення житлових прав як стягувачки так і її малолітньої дитини, оскільки створювала для них об'єктивні перешкоди у продовженні користування житлом, у якому вони проживають.

Так, ОСОБА_1 одразу після підписання акту приймання описаного та арештованого майна на своє відповідальне зберігання почав вимагати від ОСОБА_2 віддати йому ключі від квартири та почав вчиняти дії направлені на виселення стягувачки з житла, що беззаперечно призвело б і до виселення малолітньої дитини, яка не може на даний час проживати окремо від матері. При цьому намагання виселити стягувачку разом з дитиною з квартири з боку ОСОБА_1 носило безумовно протиправний характер, окільки виселення може бути здійснене виключно на підставі рішення сусу та виключно відповідним уповноваженим на виконання рішення суду органом.

Та обставина, що ОСОБА_1 вимагав від ОСОБА_2 звільнити вказану вище квартиру підтверджується його особистими поясненнями наданими 30.03.2016 року старшому інспектору Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградської області Колодій О.А.

Саме у зв'язку з такими обставинами ОСОБА_2 була вимушена звернутися до державного виконавця із заявою про зміну відповідального зберігача та передачу описаного та арештованого майна на зберігання їй.

Просить відмовити в задоволенні скарги .

Суб'єкт оскарження- виконуючий обов'язки начальника Відділу державної виконавчої служби Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області Топольник Віталій Володимирович, у судове засідання не з'явився про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином , надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність .

28.08.2016 р. від Голованівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області надійшли матеріали виконавчих проваджень: ВП № 4918909 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 3500 грн. щомісячно; ВП №49118162 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку, в розмірі 1500 грн. щомісячно.

Суд , дослідивши заяви скаржника , суб»єкта оскарження та матеріали справи , дійшов висновку, що подана скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Приписами ст.. 386 ЦПК України встановлено , що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Суд вважає , що зазначену скаргу можливо розглянути у відсутність скаржника та заінтересованої особи ОСОБА_2 , оскільки її участь у розгляді скарги не обов»язкова і її інтереси представляє її представник .

24.03.2016 року ОСОБА_1 отримав рекомендований лист від ВДВС Голованівського РУЮ про проведення 25.03.2016 року опису та арешту майна , тобто із зазначеного листа скаржнику стало відомо про перебування в ВДВС Голованівського РУЮ на виконанні виконавчих листів про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_2 та сина . 25.03.2016 року державний виконавець не з»явився на проведення виконавчих дій , з телефонної розмови з працівником канцелярії ВДВС Голованівського РУЮ ОСОБА_1 стало відомо , що державний виконавець зазначені виконавчі дії здійснювати не буде , оскільки державний виконавець відсутній . Ознайомитися з матеріалами виконавчих проваджень було неможливо . Лише 29.03.2016 року ОСОБА_1 прибув до ДВС Голованівського РУЮ , подав заяву та ознайомився із матеріалами виконавчого провадження , тому суд вважає, що ОСОБА_1 не пропущений строк звернення зі скаргою до суду .

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення права та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, державний виконавець з метою захисту прав стягувача зобов'язаний вживати всіх, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», заходів примусового виконання рішень, своєчасно і в повному обсязі здійснювати виконавчі дії.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і може бути накладений держаним виконавцем, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Приписами ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено , що майно, на яке накладено арешт, передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Детальніше цей порядок визначений в п. 4.1,4.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5.

Відповідно до п. 4.2.6 зазначеної Інструкції у разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою державного виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу. У постанові зазначаються причина передачі майна іншому зберігачу, прізвище, ім'я та по-батькові зберігача, який здійснив зберігання майна, та прізвище, ім'я та по-батькові нового зберігача. Постанова підписується державним виконавцем. У постанові робиться попередження новому зберігачеві майна про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майно, на яке накладено арешт. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія акта опису та арешту майна.

За даних обставин суд вважає , що перелік підстав, з яких може відбутись передача майна, законодавством не передбачений, а державний виконавець приймає рішення про передачу майна від одного зберігача до іншого у разі необхідності, на свій розсуд.

При цьому у відповідності до вимог ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії.

Ст. 3 Конституції України визначено, що людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно змісту ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» та Принципу 4 закріпленого у Декларації прав дитини від 20.11.1959 року. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить серед іншого і право на житло. Обов'язки держави полягають у тому, щоб створити відповідні умови для реалізації цієї відповідальності.

При цьому згідно ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У свою чергу місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

ОСОБА_2 фактично на правових підставах проживає у АДРЕСА_1 (як колишній член сім'ї ОСОБА_1) разом із сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за вказаною адресою. При цьому боржник ОСОБА_1 з січня 2014 року у цій квартирі не проживає, а проживає за іншою адресою,що підтверджується довідкою Побузькою селищної ради Голованівського району Кіровоградської області № 1085 від 26.10.2016 року , а/с- 69,70.

За таких умов передача на відповідальне зберігання описаного та арештованого майна у вигляді квартири та предметів побуту, які в ній знаходяться, беззаперечно призводила до порушення житлових прав як стягувачки так і її малолітньої дитини, оскільки створювала для них об'єктивні перешкоди у продовженні користування житлом, у якому вони проживають.

Так, ОСОБА_1 після підписання акту приймання описаного та арештованого майна на своє відповідальне зберігання вимагав від ОСОБА_2 віддати йому ключі від квартири та вчиняв дії направлені на виселення стягувачки з житла, що беззаперечно призвело б і до виселення малолітньої дитини, яка не може на даний час проживати окремо від матері. При цьому намагання виселити стягувачку разом з дитиною з квартири з боку ОСОБА_2 д,м, носило безумовно протиправний характер, окільки виселення може бути здійснене виключно на підставі рішення русу та виключно відповідним уповноваженим на виконання рішення суду органом.

Та обставина, що ОСОБА_1 вимагав від ОСОБА_2 звільнити вказану вище квартиру підтверджується його особистими поясненнями наданими 30.03.2016 року старшому інспектору Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградської області Колодій О.А., а/с-71-72

ОСОБА_2 була вимушена була звернутися до державного виконавця із заявою про зміну відповідального зберігача та передачу описаного та арештованого майна на зберігання їй.

Виконуючи свої прямі обов'язки та дотримуючись вимог зазначених вище норм національного та міжнародного законодавства, з метою забезпечення дотримання житлових прав ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_4 державний виконавець правомірно виніс постанову про заміну зберігача майна.

При цьому ним у повній мірі було дотримано вимоги передбачені п. 4.2.6. Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо змісту постанови та порядку її доведення сторонам.

Винесена державним виконавцем постанова про заміну зберігача в даній справі є процесуальним рішенням виконавця і фактично перекладає відповідальність за зберігання майна на іншу особу. Описане та арештоване майно в інше місце зберігання не передавалося, кількісний і якісний склад майна залишився незмінним, факту не збереження майна попереднім зберігачем не встановлено.

У зв'язку з цим неможливо стверджувати про необґрунтованість постанови лише з тих підстав, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено підстави зміни зберігача арештованого майна за умов, що зазначив державний виконавець у своїй постанові.

Що ж стосується тверджень скаржника про не встановлення особи ОСОБА_2, про ненадання йому Акту про заміну зберігача та скоєння зловживання державним виконавцем зміною зберігача не знайшли свого підтвердження .

Згідно із ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З досліджених судом матеріалів , суд не встановив порушень старшим виконавцем ВДВС Голованівського РУЮ Топольником при винесені постанови про заміну зберігача , тому скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає .

Керуючись ст. ст. 209, 210, 293, 294, 385, 386, 387 ЦПК України, ст.ст. 2, 6, 11, 68, 69 Закону України «Про виконавче провадження»; суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення , дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голованівського районного управління юстиції в Кіровоградській області , заінтересована особа - ОСОБА_2 залишити без задоволення .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 5 (п»яти) днів з дня її проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення в такий же строк з дня складання повної ухвали .

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи , яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом 5(п»яти) днів з дня отримання копії ухвали.

Повна ухвала складена 25.11.2016 року.

Суддя: Гут Ю. О.