Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/466/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Запорожець О. М.
Категорія - спори,що виникають із договорів найму (оренди)
Доповідач Сукач Т. О.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.03.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Кривохижі В.І.

Мурашка С.І.

за участю секретаря - Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом прокурора Новоархангельського району Кіровоградської області, правонаступником якого є керівник Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області, до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання договору оренди землі недійсним та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

31 серпня 2015 року прокурор Новоархангельського району, правонаступником якого є керівник Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області, в інтересах держави звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання договору оренди землі недійсним та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначав, щонаказом Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області № 11-116/14-14-СГ від 19.05.2014 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення площею 1,6000 га, розташованої на території Розсохуватецької сільської ради Новоархангельського району з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

Наказом Головного управлінняДержземагенства у Кіровоградській області № 11-595/14-14-СГ від 03.07.2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6000 га, кадастровий № НОМЕР_1 в оренду ОСОБА_3 строком на 15 років.

03.04.2015 року між Головним управліннямДержземагенства у Кіровоградській області і ОСОБА_3 укладено договір оренди землі № 03/04/15-14, за умовами якого орендодавець передав в оренду орендарю вказану земельну ділянку. 15.04.2015 року Реєстраційною службою Новоархангельського РУЮ Кіровоградської області здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, номер запису 9372229 .

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 року визнано недійсними накази Головного управлінняДержземагенства у Кіровоградській області № 11-116/14-14-СГ від 19.05.2014 року, № 11-595/14-14-СГ від 03.07.2014 року щодо надання ОСОБА_3 земельної ділянки площею 1,6000 га, кадастровий НОМЕР_1 для ведення фермерського господарства на території Розсохуватецької сільської ради Новоархангельського району.

Оскільки наказиГоловного управління Держземагенства у Кіровоградській області, що були підставою укладення договору оренди землі, визнані недійсними та у зв'язку з тим, що на час укладення договору не було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що є істотною умовою договору, прокурор просив визнати недійним договір оренди землі від 03.04.2015 року, скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки та зобов'язати ОСОБА_3 повернути державі в особі Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області земельну ділянку загальною площею 1,6000 га ріллі, стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2015 року позов задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат та з Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у дохід держави стягнуто 243,60 грн. судового збору.

У апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Зазначає, що чинне законодавство не передбачає можливості втручання в право особи, яке вона отримала за відповідними наказами, виконавши всі вимоги законодавства, з огляду на можливі недоліки в організації діяльності органу, що таке право їй надав.

Відповідачі в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені в порядку, визначеному ст.76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками і копією апеляційної скарги, причини неявки не повідомили. Ураховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності відповідачів.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора Бентя В.М., яка просила відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обґрунтованість доводів апеляційної скарги у встановлених статтю 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для скасування рішення в частині вирішення позовних вимог немає, але є підстави для зміни рішення в частині вирішення питання про судові витрати.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області № 11-116/14-14-СГ від 19 травня 2014 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 1,6000 га, розташованої за межами населеного пункту на території Розсохуватецької сільської ради Новоархангельського району з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства (а.с.9), а наказом № 11-595/14-14-СГ від 03 липня 2014 року - затверджено проект землеустрою та передачі в оренду ОСОБА_3 зазначеної земельної ділянки строком на 15 років (а.с.10).

03 квітня 2015 року між Головним управлінням Держземагентства у Кіровоградській області та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі №03/04/15-14, за умовами якого ОСОБА_3 передано в оренду на строк 15 років земельну ділянку загальною площею 1,6000 га ріллі. Підставою передачі земельної ділянки в оренду є наказ Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області № 11-595/14-14-СГ від 03 липня 2014 року (а.с.12-14).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 29 квітня 2015 року № 15 «Про реорганізацію Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області», Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, якому згідно «Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області», затвердженого наказом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 03 березня 2015 року № 20, передано повноваження Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області, в тому числі щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України на території Кіровоградської області.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27 травня 2015 року, яка набрала законної сили, визнано недійсними накази Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області № 11-116/14-14-СГ від 19 травня 2014 року та № 11-595/14-14-СГ від 03 липня 2014 року щодо надання ОСОБА_3 земельної ділянки площею 1,6000 га для ведення фермерського господарства на території Розсохуватецької сільської ради Новоархангельського району (а.с.17-21), які були підставою для укладення оспорюваного договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається в письмовій формі із зазначенням в обов'язковому порядку істотних умов, визначених статею15 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, визнання угоди недійсною.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки накази про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, її затвердження та передачі в оренду земельної ділянки визнані недійсними судом, то укладений з ОСОБА_3 на їх підставі договір оренди землі є недійсним, а отримана ним в оренду земельна ділянка підлягає поверненню. Передача спірної земельної ділянки ОСОБА_3 підтверджується актом приймання-передачі від 03 квітня 2015 року (а.с.15).

Судом встановлено та не спростовується доводами апеляційної скарги, що на час укладення договору оренди в порушення вимог ст. ст.5 ч. 5, 13, 20, 21, 23 Закону України «Про оцінку земель» технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, переданої ОСОБА_3 в оренду, не була затверджена районною радою (а.с.22).

Рішення Новоархангельської районної ради Кіровоградської області від 09 вересня 2014 року про відмову у затвердженні нормативної грошової оцінки землі відповідач ОСОБА_3 не оспорив, на час укладення договору оренди затверджену нормативну грошову оцінку земельної ділянки орендодавцю не надав.

Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст. ст. 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю», та перевищувати 10 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Згідно із ст.1 Закону України «Про оцінку землі» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Частиною 1 ст.13 цього Закону визначено випадки обов'язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок. Зокрема, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами (ч.2 ст.23 Закону).

Оскільки законодавець чітко визначив, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, то укладення договору оренди без її затвердження суперечить приписам чинного законодавства.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 8 квітня 2015 року у справі № 3-41гс15, від 20 травня 2015 року у справі № 3-70гс15, від 01 липня 2015 року №3-297 гс 15.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Ураховуючи особливий охоронний статус землі, як основного національного багатства, охорона якої здійснюється державою та наявність інтересів держави у законному її розподіленні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо суб'єктного складу осіб, що беруть участь у справі і правильно визначився щодо участі прокурора у справі як позивача, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.45 ЦПК України саме на прокурора покладено обов'язок представництва інтересів держави у суді шляхом подачі позову та участі у розгляді справи за цим позовом.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для застосування положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки визнання недійсним договору оренди, який укладено з порушенням вимог чинного законодавства, в тому числі і за відсутності затвердженої нормативної грошової оцінки землі, не порушує справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами ОСОБА_3, який не позбавлений права отримати право оренди зазначеної земельної ділянки у встановленому законом порядку.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог ухвалено з додержанням норм матеріального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для залишення його без змін.

Разом з тим, питання про судові витрати суд вирішив без урахування положень ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судові витрати», що згідно з п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення в цій частині.

Прокурор був звільнений від сплати судового збору при поданні позову.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Пленум Верховного Суду України у п.31 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується відповідно до пункту 10 частини першої статті 80 ЦПК за загальною сумою всіх вимог.

Частиною третьою ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З матеріалів справи вбачається, що у позові об'єднано дві вимоги немайнового характеру (про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації) і одна вимога майнового характеру (про повернення земельної ділянки). Тому в дохід держави має бути сплачено судовий збір в розмірі 487,20 грн. за дві вимоги немайнового характеру (243,60 грн. х 2 = 487,20 грн.) і 243,60 грн. за вимогу майнового характеру виходячи з вартості земельної ділянки, зазначеної в договорі оренди (відповідно до підпунктів 1-2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час подання позовної заяви).

Ураховуючи наведене, а також те, що суд стягнув за одну вимогу немайнового характеру судовий збір зГоловного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, з ОСОБА_3 належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн. за позовну вимогу немайнового характеру і 243,60 грн. за позовну вимогу майнового характеру, а всього 487,20 грн. (243,60 грн. + 243,60 грн. = 487,20 грн.).

Крім того, при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги було задоволено заяву Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про відстрочення сплати судового збору в розмірі 803 грн. 88 коп., обрахованого відповідно до підпункту 6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги. Оскільки апеляційна скарга щодо позовних вимог залишена без задоволення, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області має сплатити зазначену суму судового збору в дохід держави. Обставини, які б давали підстави для звільнення управління від сплати судового збору, ним не доведені.

Керуючись ст.ст.209,307,308,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області задовольнити частково.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2015 року змінити в частині судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 487 (чотириста вісімдесят сім) грн.20 коп. судового збору.

В решті рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 803 (вісімсот три) грн. 88 коп. судового збору в дохід держави за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Т.О.Сукач

Судді В.І.Кривохижа

С.І.Мурашко