Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1753/16-ц
Провадження №: 2-о/332/36/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мєркулової Л.О.,

при секретарі - Попазовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі, про встановлення факту, що має юридичне значення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

У своїй заяві ОСОБА_1 вказала, що вона з 15.03.1991 року була прийнята на посаду агента відділення маркетингу в науково-виробничу фірму «Апіс».

19.05.1991року вона була звільнена за переведенням в мале приватне підприємство «Комерційний центр «Апіс», та з 20.05.1991 року була прийнята за переведенням на посаду інженера-економіста в МПП «Комерційний центр Апіс».

11.05.1992року вона була переведена в науково-виробничу фірму «Апіс» інженером - економістом та пропрацювала там до 25.11.1992 року. ( звільнилася за власним бажанням).

З 1991 року та на момент її звільнення підприємство неодноразово змінювало форму власності: з науково-виробничої фірми «Апіс» на мале приватне підприємство комерційний центр «Апіс», а з 1992 року знову - науково-виробнича фірма «Апіс».

Але, заявник працювала на одному й тому же підприємстві «Апіс», яке знаходилося за однією тією же адресою та виконувала одні й ті же функції.

В період реорганізацій фірми «Апіс» до трудової книжки заявника вносилися відповідні записи, щодо її звільнення та прийняття за переводом на цьому підприємстві. Але, після реорганізацій НПП «Апіс» в НПФ «Апіс» в 1992 році в її трудовій книжці помилково не був внесений запис, щодо її звільнення за переведенням, а саме, «10.05.1992 року звільнена за переведенням в НПФ «Апіс».

15.11.2013 року заявнику була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». При нарахуванні пенсії в період роботи в малому приватному підприємстві « Комерційний центр «Апіс» з 20.05.1991 по 10.05.1992 рік не було зараховано до страхового стажу, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення із зазначеного підприємства та даний період не був зарахований в страховий стаж для нарахування пенсії за віком.

На теперішній час вищевказане підприємство не працює, місце знаходження його невідомо, будь-які контакти з керівництвом відсутні, що унеможливлює підтвердження та внесення в трудову книжку відсутнього запису про звільнення з МПП «Комерційний центр «Апіс».

Заявник зверталася до архівного відділу Запорізької міської ради та до Державного архіву Запорізької області з проханням підтвердити відомості про її стаж роботи на вищевказаному підприємстві, але мені було відмовлено у зв'язку з тим, що документи МПП «Комерційний центр «Апіс» або НВФ «Апіс» до архівів не надходили.

У зв'язку з тим, що період роботи з 20.05.1991 по 10.05.1992 рік не можливо підтвердити документально, заявник позбавлена права призначення та перерахунку належної їй пенсії відповідно до трудового та страхового стажу, що є порушенням її конституційних прав.

Тому для захистом своїх прав заявник вимушена звернутися до суду.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити факт, що вона, ОСОБА_1, була звільнена 10.05.1992 року з малого приватного підприємства «Комерційний центр «Апіс» за переведенням до науково-виробничої фірми «Апіс».

В судове засідання заявник не з'явилася, але надала письмову заяву, в якій вказала, що свою заяву підтримує і просить її задовольнити.

Зацікавлена особа в судове засідання не з'явилася, але надала до суду письмову заяву,в якій просить розглянути справу без її участі.

Дослідивши докази по справі,суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України: «Заява про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання заявника».

Відповідно до п.5 ч.1 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено із трудової книжки ОСОБА_1, що вона з 15.03.1991 року була прийнята на посаду агента відділення маркетингу в науково-виробничу фірму «Апіс».

19.05.1992року вона була звільнена за переведенням в мале приватне підприємство «Комерційний центр «Апіс», та з 20.05.1991 року була прийнята за переведенням на посаду інженера-економіста в МПП «Комерційний центр Апіс».

11.05.1993року вона була переведена в науково-виробничу фірму «Апіс» інженером - економістом та пропрацювала там до 25.11.1992 року. ( звільнилася за власним бажанням).

З 1991 року та на момент її звільнення підприємство неодноразово змінювало форму власності: з науково-виробничої фірми «Апіс» на мале приватне підприємство комерційний центр «Апіс», а з 1992 року знову - науково-виробнича фірма «Апіс».

Але, заявник працювала на одному й тому же підприємстві «Апіс», яке знаходилося за однією тією же адресою та виконувала одні й ті же функції.

В період реорганізацій фірми «Апіс» до трудової книжки заявника вносилися відповідні записи, щодо її звільнення та прийняття за переводом на цьому підприємстві. Але, після реорганізацій НПП «Апіс» в НПФ «Апіс» в 1992 році в її трудовій книжці помилково не був внесений запис, щодо її звільнення за переведенням, а саме, «10.05.1992 року звільнена за переведенням в НПФ «Апіс».

Таким чином суд робить висновок про те, що заява ОСОБА_1 повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.208, 209, 212 - 215, 256 - 259 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, була звільнена 10.05.1992 року з малого приватного підприємства «Комерційний центр «Апіс» за переведенням до науково-виробничоїфірми«Апіс».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, без участі яких постановлено рішення, в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано

Суддя Л.О.Меркулова