Справа № 635/7050/16-ц
Провадження № 2/635/3240/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Браварець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла 25 червня 1991 року, володіла житловим будинком літ. «А-1», загальною площею 79,90кв.м., житловою площею 34,20кв.м., та господарськими будівлями і спорудами: погрібом літ. «Б», вбиральнею літ. «В», огорожею № 1-3, колодязем літ. «К», які знаходяться за адресою: смт. Безлюдівка по вул. Стадіонній, 22 (колишня назва вулиці Жовтнева, 22, площа Жовтня, 56) Харківського району Харківської області; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 79,90кв.м., житловою площею 34,20кв.м., та господарськими будівлями і спорудами: погрібом літ. «Б», вбиральнею літ. «В», огорожею № 1-3, колодязем літ. «К», які знаходяться за адресою: смт. Безлюдівка по вул. Стадіонній, 22 (колишня назва вулиці Жовтнева, 22, площа Жовтня, 56) Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 25 червня 1991 року.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що на вищевказаній земельній ділянці мати позивача - ОСОБА_3 в 1952 році побудувала житловий будинок літ. «А-1», який добудовувала в 1991 році.

Вся родина Позивача мешкала в житловому будинку, про те право власності не було зареєстроване за ОСОБА_3, вона не отримала відповідних правовстановлюючих документів на житловий будинок.

ОСОБА_4 - ОСОБА_3 померла 25 червня 1991 року.

Батько Позивача - ОСОБА_5 помер 24 листопада 1984 року.

Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері, але оформити свої спадкові права на будинок не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок.

Позивач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.38).

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, але надав суду заяву, якою визнає позовні вимоги Позивача, підтверджує обставини, викладені у позовній заяві та не заперечує проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутність (а.с.39).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених вимог, дослідивши докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно архівних даних КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» право приватної власності на житловий будинок за адресою: смт. Безлюдівка по вул. Стадіонна, 22 (колишня назва вулиці Жовтнева, 22, площа Жовтня, 56) ні за ким не оформлено та в бюро технічної інвентаризації не зареєстровано, що вбачається з довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 23.09.2016р. № Е-2445 (а.с.16), що також підтверджується повідомленням Державного архіву Харківської області від 02.08.2013р. за № 01-29/184 (а.с.20), Архівним відділом Харківської державної адміністрації Харківської області від 05.08.2013р. за № 01-35/106 (а.с.18).

Будинок був закінчений будівництвом, але до експлуатації не введений, але проінвентаризований та на нього виготовлено технічний паспорт (а.с.21-25).

Цивільним кодексом України в редакції 1963 року момент виникнення права власності був передбачений тільки ст. 128 цього Кодексу, де зазначено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

В подальшому, вже Законом України «Про власність» від 07.02.1991 р., а саме ст. 12 були встановлені підстави виникнення права приватної власності, де зазначено, що праця громадян є основою створення i примноження їх власності. Громадянин набуває права власності … на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про власність» обєктами права приватної власності є жилі будинки…

Відповідно до діючої на той час (до 13.12.1995р.) Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником міністру комунального господарства УРСР 31.01.1966р., п. 6 ч. 2 - будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації.

Також, відповідно до листа Державного комітету із будівництва, архітектури і житлової політики України від 23.03.1999р. № 12/5-126 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомості, на які відсутні акти введення в експлуатацію» вимоги про акти введення в експлуатацію розповсюджуються на обєкти нерухомості, які зведені після 05.08.1992р., тому в даному випадку акт введення в експлуатацію не є обовязковим.

Батько Позивача - ОСОБА_5 помер 24 листопада 1984 року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останнього (а.с.12).

ОСОБА_4 - ОСОБА_3 померла 25 червня 1991 року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останньої (а.с.10).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК України у редакції закону 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємцями першої черги спадкування за законом є дружина померлого та його діти сторони по справі.

Згідно із ст. 548 ЦК України, у вищезазначеній редакції, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, у редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до«Методичних рекомендацій, щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя», схвалених Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009р., під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, мається на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

На час смерті ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги є ОСОБА_1, який спадщину прийняв шляхом фактичного вступу, сплачує за земельну ділянку площею 0,1751га., розташовану за адресою: смт. Безлюдівка, вул. жовтнева № 22, земельний податок (а.с.13) та звернувся з відповідною заявою до державної нотаріальної контори, що підтверджується повідомленням Харківського обласного державного нотаріального архіву від 11.10.2016р. за № 2805/01-21, згідно якого після смерті ОСОБА_3, померлої 25 червня 1991 року, 18 травня 1993 року до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся син померлої ОСОБА_1 та 18.05.1993р. за реєстровим № 3-1914 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що в цілому складається з автомобілю марки ВАЗ-21011, 1978 року випуску, д/н. у 4259 ХА (а.с.40).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995р. « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати й факти, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

ОСОБА_4 з 1974 року сплачувала за будинок страхові внески, що підтверджується Страховими свідоцтвами по обовязковому окладному страхуванню № 766, 1005 (а.с.26-27, 28-29).

Враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, а також ті обставини, що заявник не має іншого способу крім судового, встановити факт володіння житловим будинком спадкодавцем, в звязку з чим суд вважає за можливе встановити факт, що має юридичне значення та визнати за Позивачем право власності на спадкове майно.

Судові витрати суд залишає за рахунок Позивача у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549, 552 ЦК України в редакції 1963 року, п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 10, 11, 50, 60, 61, 88, 197, 209, 212-215, 234, 256 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 володіла житловим будинком літ. «А-1», загальною площею 79,90кв.м., житловою площею 34,20кв.м., та господарськими будівлями і спорудами: погрібом літ. «Б», вбиральнею літ. «В», огорожею № 1-3, колодязем літ. «К», які знаходяться за адресою: смт. Безлюдівка по вул. Стадіонній, 22 (колишня назва вулиці Жовтнева, 22, площа Жовтня, 56) Харківського району Харківської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 79,90кв.м., житловою площею 34,20кв.м., та господарськими будівлями і спорудами: погріб літ. «Б», вбиральню літ. «В», огорожі № 1-3, колодязь літ. «К», які знаходяться за адресою: смт. Безлюдівка по вул. Стадіонній, 22 (колишня назва вулиці Жовтнева, 22, площа Жовтня, 56) Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 25 червня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Токарєва