Справа № 464/7568/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/1639/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Берези В.І. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4-ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Всеукраїнський ОСОБА_6" на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 11 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Всеукраїнський ОСОБА_6" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 11 грудня 2015 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Всеукраїнський ОСОБА_6" відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач - Публічне акціонерне товариство /ПАТ/ "Всеукраїнський ОСОБА_6". Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права. Звертає увагу, що сума заборгованості в позовній заяві була розрахована станом на 30.06.2015 року, а оплата відповідачем здійснена 07 вересня 2015 року, в зв"язку з чим з 30.06.2015 року по 07.09.2015 року виникла заборгованість в розмірі 4635 грн., оскільки останній не здійснював платежі відповідно до умов договору. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Сихівського районного суду міста Львова від 11 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_6" до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, оскаржуване рішення таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.2008 року між ВАТ "ВіЕйБі Банк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 1440/08/06, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в розмірі 7600 доларів США з терміном користування кредитом до 02.09.2018 року. Позичальник зобов'язується сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом, а також комісію щомісяця згідно графіку платежів.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 02.09.2008 року між ВАТ "ВіЕйБі Банк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки № VO 7368, за умовами якого поручитель солідарно відповідає перед банком за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором та зобов'язується в разі невиконання позичальником своїх зобов'язань погасити заборгованість протягом 5 днів з моменту отримання повідомлення.

31.08.2015 року Публічне акціонерне товариство /ПАТ/ "Всеукраїнський ОСОБА_6" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 65105 грн. 86 коп. З позову вбачається, що в розмір заборгованості закладено дострокове повернення кредиту. Вказані вимоги були обґрунтовані та фактично визнані відповідачами, оскільки 07.09.2015 року, ще до відкриття провадження у справі відповідач ОСОБА_3 сплатив всю суму заборгованості, про стягнення якої йшлося в позові.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства /ПАТ/"Всеукраїнський ОСОБА_6", суд виходив з тих підстав, що такі вимоги є безпідставними, оскільки останнім не надано належних доказів того, що на день постановлення рішення у ОСОБА_3 існує заборгованість перед позивачем по кредитному договору №1440/08/06 від 02.09.2008 року.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

За вимогами, передбаченими в ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з вимогами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а з вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України).

В п. 3.2.4 договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов'язань.

З доданого позивачем до позовної заяви розрахунку вбачається, що станом на 30.06.2015 року заборгованість з урахуванням дострокового повернення за кредитним договором становить 65105 грн. 86 коп. та складається з:

- заборгованості по сумі кредиту в розмірі 2710,50 доларів США;

- заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 225,93 доларів США;

- заборгованості по комісіям в розмірі 209,54 доларів США.

Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Пунктом 4.3 договору передбачено, що за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити штраф в розмірі 5% від суми кредитних коштів. В п. 4.4 договору передбачено сплату штрафу в розмірі 20% від суми неналежно виконаного грошового зобов'язання за неналежне виконання грошових зобов'язань. На підставі цього позивачем нараховано до сплати відповідачу штрафних санкцій на загальну суму 43463 грн. 44 коп.

Зі змісту ст. 599 ЦК України випливає, що зобов'язання припиняється виконанням. В п. 7.3 кредитного договору зазначено, що договір діє до виконання сторонами своїх зобов'язання.

Оскільки 07.09.2015 року відповідачем ОСОБА_3 сплачено на користь позивача кошти в розмірі заявлених позовних вимог - 65105 грн. 86 коп., що підтверджується квитанцією та меморіальним ордером № К307, колегія суддів погоджуючись з висновками суду першої інстанції вважає, що відповідач ОСОБА_3 таким чином виплатив позивачу всю заборгованість з урахуванням дострокового повернення кредиту разом з відсотками за користування кредитом та комісіями, а після проведення такої оплати банк безпідставно продовжував нараховувати останньому проценти, комісії та штрафні санкції передбачені кредитним договором.

Окрім цього, слід зазначити, що позов пред"явлений до суду 31.08.2015 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, в сумі 65105 грн. 86 коп., в якій закладено дострокове повернення кредиту, вищезазначені вимоги визнані відповідачами, поскільки 07.09.2015 року ще до відкриття провадження у даній справі ОСОБА_3 сплатив всю суму заборгованості, яка зазначена у позовній заяві позивачем по справі, а отже на думку колегії суддів після сплати 07.09.2015 року ОСОБА_3 всієї суми заборгованості разом із достроковим поверненням кредиту, зобов"язання є припиненим, а дія кредитного договору закінчилася.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Всеукраїнський ОСОБА_6" жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 313, 314, 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Всеукраїнський ОСОБА_6" відхилити.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: В.І. Береза

ОСОБА_2