НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5595/15
№ 2/183/293/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

31 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом

В обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що 21 березня 2011 року помер її дід ОСОБА_3.

За життя, 16 жовтня 2009 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради, відповідно до якого, заповідав їй, ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,100 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. (Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 1042242, виданий 24 січня 2003 року Новомосковською районною державною адміністрацією).

Позивач зазначила, що у встановлений законодавством строк вона звернулася з заявою про прийняття спадщини, але, постановою нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори від 24 вересня 2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після ОСОБА_3, померлого 21 березня 2011 року, в звязку з тим, що з заявою про прийняття спадщини також звернувся син спадкодавця ОСОБА_4, який має право на обовязкову частку у спадщині та із представлених документів неможливо визначити вартість обовязкової частки у спадщині.

Позивач зазначила в заяві, що син спадкодавця ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги за законом та інвалід, має право на обовязкову частку у спадщині.

Доля спадкоємця, який має право на обовязкову частку у спадщині складає половину частки, яка належала б кожному з спадкоємців у разі спадкування за законом.

Спадкоємцями першої черги за законом після ОСОБА_3, померлого 21 березня 2011 року, крім ОСОБА_4, є дочки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

При спадкуванні за законом, частка кожного із спадкоємців складала б по 1/3 частині.

Таким чином, обовязкова частка ОСОБА_4 становить 1/6 частка. (1/3 : 2)

05 січня 2015 року ОСОБА_4 помер.

Згідно довідки Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 25 липня 2015 року, після смерті ОСОБА_4, померлого 05 січня 2015 року з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина ОСОБА_2.

В звязку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на 5/6 частин земельної ділянки площею 5,100 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, померлого 21 березня 2011 року. (Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 1042242, виданий 24 січня 2003 року Новомосковською районною державною адміністрацією).

В судове засідання позивач ОСОБА_1В не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позову.

Представник третьої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не зявився.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 21 березня 2011 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

За життя, 16 жовтня 2009 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради, відповідно до якого, заповідав ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,100 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 1042242, виданим 24 січня 2003 року Новомосковською районною державною адміністрацією.

Згідно до спадкової справи, з заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_3, померлого 21 березня 2011 року до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_1 та син спадкодавця ОСОБА_4.

Дочка спадкодавця ОСОБА_5 звернулася до нотаріуса з заявою про те. що вона не буде отримувати свідоцтво про право на обовязкову частку у спадщині.

Встановлено, що постановою нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори від 24 вересня 2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після ОСОБА_3, померлого 21 березня 2011 року, в звязку з тим, що з заявою про прийняття спадщини також звернувся син спадкодавця ОСОБА_4, який має право на обовязкову частку у спадщині та із представлених документів неможливо визначити вартість обовязкової частки у спадщині.

Згідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника.

На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На підставі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті.

У відповідності до ст. 1241 ЦК України, 1. Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). 2. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Судом встановлено, що син спадкодавця ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги за законом та інвалід, має право на обовязкову частку у спадщині.

Доля спадкоємця, який має право на обовязкову частку у спадщині, у відповідності о ст. 1241 ЦК України, складає половину частки, яка належала б кожному з спадкоємців у разі спадкування за законом.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після ОСОБА_3, померлого 21 березня 2011 року, крім ОСОБА_4, є дочки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, таким чином, при спадкуванні за законом, частка кожного із спадкоємців складала б по 1/3 частині.

В звязку з наведеним, обовязкова частка ОСОБА_4 становить 1/6 частка. (1/3 : 2).

Встановлено, що 05 січня 2015 року ОСОБА_4 помер.

Згідно спадкової справи Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 25 липня 2015 року, після смерті ОСОБА_4, померлого 05 січня 2015 року з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина спадкодавця ОСОБА_2.

Як зазначалося вище, у відповідності до ч.2 ст. 1241 ЦК України, до обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

В той же час, сторонами не надано суду доказів наявності іншого майна та майнових прав спадкодавця. (крім земельної ділянки).

Таким чином, суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на 5/6 частин земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом, в звязку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 5/6 частин земельної ділянки площею 5,100 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, померлого 21 березня 2011 року. (Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 1042242, виданий 24 січня 2003 року Новомосковською районною державною адміністрацією).

Судові витрати покласти на ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький