Справа № 495/576/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 (паспорт серії КМ № 162510 виданий 08.08.2003 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/576/16-ц

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

до ОСОБА_1 Демяна Степановича

про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 959,18 грн.

В С Т А Н О В И В:

27.01.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 Демяна Степановича (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 959,18 грн.(а.с.2-3).

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 05.06.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2367/2255CLPS2, відповідно до умов якого банк надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 6 649,68 грн. з цільовим використанням на поточні потреби, строком на 20 місяців, із остаточним терміном повернення кредиту не пізніше ніж 05.02.2014 року. Невиконання відповідачем зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до суду із відповідним позовом, відповідно до договору факторингу № 1706/1 від 17.06.2015 року (між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», яке за договором про відсутплення права вимоги отримало від ПАТ «Платинум Банк» право вимоги за кредитним договором №2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2016 року відкрито провадження по справі № 495/576/16-ц за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 959,18 грн. Справу призначено до розгляду (а.с.42).

У судові засідання представник позивача не з'явився, але подав до суду заяви, згідно яких просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.46, 54).

Відповідач ОСОБА_1, відзив або заперечення на позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до суду не надав, але в судових засіданнях заперечував проти заявлених ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до нього позовних вимог та просив у їх задоволенні відмовити.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судових засіданнях пояснення відповідача, суд дійшов до наступних висновків.

05.06.2012 року ОСОБА_1, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПАТ «Платинум Банк», просив надати відповідні послуги, про що ним було підписано відповідну заяву-анкету (а.с.5).

05.06.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено кредитний договір № 2367/2255CLPS2, відповідно до умов якого ПАТ «Платинум Банк» надає позичальнику грошові кошти на наступні цілі: на поточні потреби у сумі 6 649,68 грн. Кредит надається строком на 20 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 05.02.2014 року на умовах, визначених цим договором (а.с.6).

Відповідно до п.п. 2.5, 2.6 Договору, перерахування коштів для погашення заборгованості за Кредитом здійснюється позичальником в період з 27 по 02 число кожного місяця включно, а дата сплати заборгованості за Кредитом встановлюється у відповідності до графіків платежів, наведених у Додатках № 1 та № 2, які є невідємною частиною цього Договору.

Згідно із п.п. 2.7, 2.8 Договору, платежі з погашення суми заборгованості за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом та комісії за обслуговування Кредиту, здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів щомісячно рівними частинами в сумі 646,00 грн.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що строк дії договору встановлюється з дня його підписання сторонами і діє до повного виконання позичальником зобов'язань за цим договором.

На виконання умов Договору № 2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року, ПАТ «Платинум Банк» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 6 000 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 111820022 від 06.06.2012 року (а.с.9).

В свою чергу, ОСОБА_1 в порушення умов Договору № 2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року свої зобов'язання в частині щомісячної сплати платежів у строки, визначені цим договором, виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим у ОСОБА_1 перед ПАТ «Платинум Банк» виникла заборгованість по Договору №2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року на загальну суму 12 959,18 грн., яка складається з:

- 3 136,85 грн. заборгованість за основною сумою боргу;

- 1 432,94 грн. заборгованість по процентам та комісії;

- 8 389,39 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості.

В добровільному порядку ОСОБА_1 виниклу та непогашену заборгованість по Договору № 2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року не погасив.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за право чином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст.514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, 22.05.2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» укладено договір № 20140522-Г про відсутплення права вимоги, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року відступлено ПАТ «Платинум Банк» на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс».

Згідно із повідомленням ПАТ «Платинум Банк» від 22.05.2014 року, повідомлено ОСОБА_1 про відсутплення права вимоги за кредитним договором №2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» (а.с.17).

17.06.2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 1706/01, за яким право вимоги по вищезазначеному Кредитному договору № 2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року було відступлене на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.21-24).

За цим договором ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги від ОСОБА_1 коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

25.06.2016 року ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» направлено ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги № 001119838 по Кредитному договору №2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.19).

26.06.2015 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», направило ОСОБА_1 повідомлення вих. № 001119838-1 про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року та включення його персональних даних до бази персональних даних. Цим повідомленням позивач також просив відповідача погасити заборгованість в загальному розмірі 12 959,18 грн. по договору № 2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року (а.с.20).

Всупереч вищезазначеним умовам кредитного договору та вимог позивача, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконував свої зобов'язання по сплаті заборгованості за кредитними договорами.

Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору №2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року зумовило звернення ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст. 1047, 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 в порушення умов Договору №2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року та зазначених вище норм чинного законодавства свої зобов'язання, визначені цим договором, виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим у ОСОБА_1 виникла та залишається і наданий час непогашеною заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» по Договору № 2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року на загальну суму 12 959,18 грн., яка складається з:

- 3 136,85 грн. заборгованість за основною сумою боргу;

- 1 432,94 грн. заборгованість по процентам та комісії;

- 8 389,39 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості.

Рішенням Конституційного Суду України від 11.07.2013 року по справі № 7-рп/2013 піддано конституційно-правовому аналізу правовідносин зі сплати пені що виникають між фізичними особами споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування в якому зокрема робиться висновок про те, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин, до визначеного банком розміру неустойки в частині пені підлягає застосуванню ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, оскільки нарахований банком розмір пені в сумі 8 389,39 грн. є завищеним та перевищує розмір заборгованості (3 136,85 грн.) більш, ніж у два рази, а тому розмір пені підлягає зменшенню до 1 000 грн. Саме такий розмір неустойки, на думку суду, відповідає вимогам закону і засадам розумності та справедливості.

Отже, стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає заборгованість по Договору № 2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року в загальному розмірі 5 566,79 грн., яка складається з:

- 3 136,85 грн. заборгованість за основною сумою боргу;

- 1 432,94 грн. заборгованість по процентам та комісії;

- 1 000 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у зв'язку з чим позовна заява ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 959,18 грн. підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 509, 510, 525, 526, 530, 551, 610-612, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 Демяна Степановича про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 959,18 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 Демяна Степановича, 22.06.1949 роу народження (67701, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри,30, п/р 7001 в ПАТ «ТАСкомбанк», МФО 339500, ):

- заборгованість по кредитному договору № 2367/2255CLPS2 від 05.06.2012 року в розмірі 5 569 (пять тисяч пятсот шістдесят девять) гривень 79 (сімдесят девять) копійок;

- сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 592 (пятсот девяносто дві) гривні 12 (дванадцять) копійок.

В задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко