Справа № 216/893/16-ц
Провадження № 2/216/1176/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Мясоєдової О. М.
за участі секретаря - Усік М.О.,
представника позивача - ОСОБА_1,
третьої особи - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про виселення з квартири, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про виселення з квартири, який в подальшому уточнив, та обгрунтовував тим, що двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Квартира) належить на праві спільної часткової власності: йому 1/3 частина (яку він отримав на законних підставах, після смерті свого рідного брата ОСОБА_5, померлого 29.12.2007 року), ОСОБА_6 1/3 частина, ОСОБА_7 1/3 частина.
Його сестра ОСОБА_6, 17.09.2004 року, одружившись з ОСОБА_2, змінила прізвище Тимань на ОСОБА_2 та відповідно змінила прізвище свого сина ОСОБА_6, також, на ОСОБА_2. Від шлюбу в них народилась 17.01.2006 року, дочка ОСОБА_8.
02 жовтня 2006 року ОСОБА_9 померла. ОСОБА_2 після смерті своєї дружини за відсутністю грошових коштів у спадщину не вступав, так як знав, що 1/3 частки вказаної вище квартири й так належить його сину ОСОБА_10, який є неповнолітньою особою та згідно чинного законодавства вступ в спадщину для неповнолітніх дітей не є обовязковим. ОСОБА_2 вважає, що після досягнення повноліття його сином ОСОБА_11, останній на праві спільної часткової власності буде володіти 2/3 частками вказаної вище квартири.
У 2008 році відповідачка заявила йому, що Квартира знаходиться під арештом до тих пір, поки вона не оформить на цю квартиру право власності, так як вона її нібито придбала в його рідного брата з її слів по домашнєй сдєлкє, а саме в ОСОБА_5. Він повірив відповідачці, хоч квартира в арешті й не була та став чекати поки вона надасть йому правовстановлюючі документи щодо володіння квартирою, але остання, привласнивши всі документи на право власності на цю квартиру, які, до речі, їй не належать, ніяких дій не робила та не робить.
Потрапити до вказаного домоволодіння він, після смерті свого брата не міг, так як відповідачка поміняла замки на вхідних дверях. На неодноразові дзвінки та стукіт по вхідним дверям цієї квартири також ніхто не відповідав.
Після прийняття спадщини 07 грудня 2015 року він звертався до Центрально Міського відділу поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою щодо прийняття заходів до відповідачки та усунення перешкод в користуванні часткою його квартири. ОСОБА_4 в своєму поясненні вказала, що в 2004 році вона купила в ОСОБА_5 за 5000 доларів США Квартиру. За ці кошти ОСОБА_5 купив пів дома по вулиці Широківській, а його сестра ОСОБА_9 не встигла купити житло, бо померла. В теперішній час в цій спірній квартирі мешкає її мати - інвалід, яка є біженкою з Криму та відповідачка сплачує житлово-побутові платежі.
17 грудня 2015 року він отримав з поліції відповідь на свою заяву, в якій вказано, що під час перевірки встановлено, що документи на Квартиру знаходяться в громадянки ОСОБА_4 та остання не відмовляється надати їх, але тільки в ході судового засідання.
Тому він також повідомляє суд про те, що згідно довідки №30 від 11.02.2016 року Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби уповноважений власник цієї квартири ОСОБА_5, знятий з реєстрації 28.09. 2007 року та його сімя складається з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно цієї довідки є великі борги, які нараховані до сплати. Відповідач ОСОБА_4 в даній квартирі не зареєстрована та самовільно займає приміщення.
Йому не відомо, на якій підставі відповідач користується належним йому на праві приватної спільної часткової власності житлом та чому не дає йому самому користуватись та розпоряджатись ним. Кого саме вселила Відповідач в належне Позивачу житло та чи проживає там сама - йому невідомо.
З метою усунення перешкод в користуванні належним йому житлом, він просить виселити ОСОБА_4 зі спірної Квартири (в тому числі інших осіб, які без законних на те підстав проживають в квартирі), що належить ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності без надання іншого житлового приміщення, а також стягнути з відповідачки на його користь судові витрати.
Представник позивача в судовому засіданні уточнений позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Додав також, що на неодноразові вимоги позивача відповідачка добровільно відмовляється виселитись зі спірної Квартири.
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнений позов підтримав в повному обсязі, підтвердив обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, просив його задовольнити.
Відповідачка у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомила. У звязку з цим, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 23.11.2004 року двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Петра Калнишевського (Харитонова)АДРЕСА_2 належало на праві спільної часткової власності громадянам: ОСОБА_5 1/3 частина, ОСОБА_6 1/3 частина, ОСОБА_7 1/3 частина.
Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.12.2015 року право власності на 1/3 частку вказаної вище квартири перейшло до позивача - ОСОБА_3 після смерті його брата ОСОБА_5, померлого 29 вересня 2007 року, про що також на дублікаті вищевказаного Свідоцтва зроблено запис державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_12.
З ОСОБА_11 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19819233 від 07.08.2008 року вбачається, що право власності на 1/3 частку цієї квартири мають також рідна сестра позивача ОСОБА_6 та її син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто неповнолітній.
Згідно зі свідоцтва №1КІ 215995 про одруження від 17.09.2004 року та свідоцтва про народження №1-КІ 094434 від 19.10.2006 року ОСОБА_6, одружившись з ОСОБА_2, змінила прізвище Тимань на ОСОБА_2 та відповідно змінила прізвище свого сина ОСОБА_6, також, на ОСОБА_2.
02 жовтня 2006 року ОСОБА_9 померла, про що свідчить Свідоцтво про її смерть від 04.10.2006 року. ОСОБА_2 після смерті своєї дружини у спадщину не вступав.
Згідно довідки №30 від 11.02.2016 року Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби уповноважений власник цієї квартири ОСОБА_5Р, знятий з реєстрації 28.09.2007 року та його сімя складається з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Як було встановлено в судовому засіданні відповідачка по справі чинить перешкоди позивачу у користуванні його часткою в майні, змінює вхідний замок на дверях, при цьому зареєстрованою у квазаній квартирі не значиться. У добровільному порядку звільнити жиле приміщення відповідачка відмовляється, членом сімї власника житлового приміщення не являється, самовільно вселилася до власності позивача.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Згідност.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, своїми діями відповідач грубо порушує права позивача, всупереч вимогам діючого законодавства. Відповідно до ст.. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що вказує на те, що цьому праву власника відповідає зобов'язання інших осіб утримуватися від порушення його правочинності.
А отже позовні вимоги щодо усунення позивачу перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст. 116 ЖК України, ст. ст.. 316, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про виселення з квартири - задовольнити.
Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Петра Калнишевського (Харитонова)АДРЕСА_3 (в тому числі інших осіб, які без законних на те підстав проживають в квартирі), що належить ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О.М. Мясоєдова