Справа № 456/179/16-ц
Провадження № 2/456/648/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2016 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Панилик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання втративши право на житло, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати відповідача втративши право на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, який їй належить на праві власності. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач по справі це її чоловік і на даний момент в Стрийському міськрайонному суду Львівської області знаходиться справа за позовом відповідача до неї про розірвання шлюбу. Так, під час їхнього подружнього життя вони з відповідачем проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2. Окрім цього, відповідач був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинку своєї бабці, однак на початку 2011 року останній попросив її зареєструвати його в будинку № 16 по вул. Заньковецькій в с. Довге Стрийського району Львівської області, який належить їй на праві особистої власності, оскільки був подарований її мамою. В спірному будинку, крім неї та відповідача, проживає та зареєстрована її бабуся ОСОБА_3 Відповідач у даному будинку не проживав, оскільки постійно перебував на заробітках в Росії, а коли приїжджав, то вони проживала в квартирі в м. Моршин. В спірному будинку немає жодних речей відповідача, він ніколи не приймав участі в оплаті комунальних витрат, а всі комунальні послуги в належному їй на праві власності будинку сплачує її бабуся. На даний час вона та її бабуся ОСОБА_3 мають намір оформити субсидії, однак реєстрація відповідача у даному будинку не надає їм такої можливості, а тому просить позовні вимоги задоволити та визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та зазначила, що їй на підставі договору дарування належить житловий будинок № 16 по вул. Заньковецької в с. Довге Стрийського району Львівської області, в якому, окрім неї, прописані її бабця ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_2, з яким вона не проживає і в провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. Також зазначила, що зі своїм чоловіком вона жодних відносин не підтримує, його адреса проживання в м. Моршин, яку він вказав при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу. Доповнила, що відповідач у спірному житловому будинку не проживав, його речей там немає, жодних витрат по його утриманню останній не несе. Просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала, просить його задоволити та доповнила, що на даний час позивач має намір оформити субсидії на комунальні послуги, однак прописка відповідача не дає їй такої можливості, оскільки потрібна довідка про доходи всіх працездатних осіб, які зареєстровані у будинку, а оскільки відповідач з 2011 року у спірному будинку не проживав і витрат на його утримання не несе, а тому вважається таким, що втратив право на користування житлом.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, вважає їх необґрунтованими, оскільки у спірному будинку він проводив капітальний ремонт за власні кошти та проживав там на протязі 5 років, а тому не може бути визнаний судом таким, що втратив право на користування житлом. Окрім цього, зазначив, що з 2015 року він в с. Довге не проживає у звязку з переїздом у Вінницьку область, оскільки там працює на даний час і у випадку звільнення з роботи не буде мати де проживати.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти позову, просить в його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Міжнародним пактом про економічні, соціальні та культурні права встановлено, що держави, які беруть участь у ньому, визнають право кожного на достатній життєвий рівень для нього і його сімї, що включає достатнє харчування, одяг і житло, а також на неухильне поліпшення умов житла (ст.11).

Стаття 47 Конституції України закріплює право кожного на житло, яке є однією з головних матеріальних умов існування людини. Конституційне право на житло означає насамперед право громадянина мати житло для власного проживання і проживання членів його сімї. За змістом вказаної статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В контексті конституційного положення частина 4 вказаної статті встановлює додаткові гарантії щодо права користування житлом, зокрема те, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї.

Згідно ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії договору дарування від 29.12.2011 року вбачається, що ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар житловий будинок № 16 по вул. Заньковецької в с. Довге Стрийського району Львівської області та земельну ділянку площею 0,1315 га по вул. Заньковецької в с. Довге Стрийського району Львівської області.

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності належить житловий будинок № 16 по вул. Заньковецькій в с. Довге Стрийського району Львівської області.

З наведеного вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 16 по вул. Заньковецькій в с. Довге Стрийського району Львівської області.

За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З копії будинкової книги на житловий будинок № 16 по вул. Заньковецькій в с. Довге Стрийського району Львівської області вбачається, що у вказаному будинку зареєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_3 та відповідач по справі ОСОБА_2

З долученої в судовому засіданні довідки ТзОВ «ПОСТ ФІНАНС» від 13.05.2016 року за вих. № 13-05/2016-2 вбачається, що ОСОБА_2 працює в ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» на посаді касира пункту надання фінансових послуг з 01.04.2016р. з робочим місцем в м. Ладижин Вінницької області.

Також встановлено, що під час подання заяви про розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 вказав адресу проживання в м.Моршині пояснивши, що вказав дану адресу будучи на «емоціях» однак суд не бере до уваги стан позивача під час подання заяви, а тільки факт вказання фактичної адреси проживання.

За таких обставин суд вважає, що в судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на протязі тривалого часу не проживає в спірному житлі, комунальні послуги не оплачує, жодних витрат по утриманню житла не несе.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому наявність реєстрації відповідача в даному будинку перешкоджає позивачу в користуванні квартирою та впливає на її права, як співвласника щодо володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає до задоволення, оскільки відповідач без поважних причин не проживає в спірному будинку з 2011 року, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком №16 по вул. Заньковецькій в с. Довге Стрийського району Львівської області.

Керуючись ст.ст. 10, 58-61, 154, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України ст. ст. 319, 391 ЦК України суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_8 10.07.1982р. народження, втративши право на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_9