233 № 233/21/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
17 лютого 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., при секретареві Мазепа Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Макіїввугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодження здоровя при виконанні трудових обовязків,
Після проходження ним стаціонарного й амбулаторного лікування та обстеження в медичних установах у 2011 році він був направлений для огляду на МСЕК. Вперше висновком МСЕК серії 10 ААА № 368739 від 04.04.2011 року йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 65% у зв'язку з професійними захворюваннями та інвалідність третьої групи. Після переогляду його на МСЕК у 2012 році стійка втрата працездатності була підтверджена. Зазначений відсоток втрати професійної працездатності зберігається дотепер.
Вважає, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відповідач, при роботі на шахті якого він отримав хронічне професійне захворювання, зобовязаний нарахувати і виплатити йому відшкодування морального збитку, тому що внаслідок отримання інвалідності, настання у нього стійкої втрати працездатності, він переніс і продовжує переносити особливі моральні страждання, оскільки не має можливості працювати на посадах, які дозволяють одержувати великий особистий заробіток, реалізовувати своє право на працю, відчувати себе повноцінною людиною, загублено важливу частину нормальних життєвих функцій його організму, тривалий час він змушений проходити лікування від наслідків захворювання в умовах медичного стаціонару, витримуючи при цьому страждання, переживання, повязані з необоротною втратою здоровя.
МСЕК йому встановлені обмеження. Він не може більше працювати за гірничою спеціальністю. Взагалі, він не може виконувати працю, повязану з пилом.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У наданій заяві позивач підтримав вимоги, викладені в позові, не заперечував проти заочного розгляду справи, просив позовну заяву задовольнити.
Представник відповідача ДП «Макіїввугілля», будучи згідно із ч.6 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, тому суд на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення).
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.09.1996 року по 08.12.2010 року перебував у трудових правовідносинах з Відокремленим підрозділом «Шахтоуправління імені ОСОБА_2» ДП «Макіїввугілля», яке реорганізовано в 03.07.2006 року в Відокремлений підрозділ «Шахта імені ОСОБА_2» ДП «Макіїввугілля», де працював на різних посадах з повним робочим днем під землею. За даними трудової книжки ОСОБА_1 має стаж в умовах впливу шкідливих факторів 20 років 7 місяців (а.с.27-29).
Висновком МСЕК від 04 квітня 2011 року ОСОБА_1 первинно була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 65% за сукупністю професійних захворювань: хронічне обструктивне захворювання легень 25%, вібраційна хвороба -40%, він визнаний інвалідом Ш групи (а.с. 40). Висновком МСЕК від 14.05.2012 року при повторному огляді ОСОБА_1 ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65% підтверджений та встановлений безстроково (а.с. 14-15).
Згідно із Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 17 березня 2011 року за формою П-4 причиною професійних захворювань позивача є тривала дія в процесі трудової діяльності на організм пилу фіброгенної дії, локальної вібрації. (а.с.6-7)
З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що внаслідок ушкодження здоровя у звязку з виконанням трудового обовязку, він змушений проходити постійне підтримуюче (амбулаторне і стаціонарне) лікування, приймати медичні препарати, а також, що змінився образ його життя, що потребує від нього додаткових зусиль для організації його життєдіяльності.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - моральна шкода може складатися, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків.
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8.10.2008р. № 20-рп/2008, потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання мають право на підставі ст.237-1 КЗпП України на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
Досліджені судом докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює йому моральні та фізичні страждання, обмежує його можливості вести активний спосіб життя, у зв'язку з чим висновком МСЕК встановлені відповідні обмеження, тому суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди.
За таких обставин, позов слід задовольнити частково.
Керуючись ст. ст. 209, 214 - 215 ЦПК України, суд
Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 22 лютого 2016 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш