01.11.2016 Справа № 363/2251/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Купрієнка С.І.

при секретарі Рибки І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

у червня 2016 року позивач звернулася до суду із позовом у якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 12 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського РУЮ у Київській області.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачка загулює, зраджує, по кілька днів не буває дома. Спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично припинені, подальше збереження сімї вважає за неможливе, спорів щодо нажитого майна між ними не має.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач також не зявилась в судове засідання та надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити дівоче прізвище «Котенок»

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського РУЮ у Київській області шлюбі з 12 жовтня 2013 року, актовий запис № 295.

Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові та поваги один до одного.

З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України.

Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення.

Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України.

Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сімї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало неможливим, тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,213, 224,226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 110- 112, 113 СК України , суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 12 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського РУЮ у Київській області, актовий запис № 295.

Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище Котенок.

Рішення протягом 10 днів з дня проголошення, може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання скарги через районний суд.

Суддя