Справа № 569/8142/16-ц
Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,
з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, -
Позивач ОСОБА_2 подала суду письмову заяву, в якій позов до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку підтримала у повному обсязі та просить суд його задовольнити. Розгляд справи просить провести у її відсутність, на підставі наданих нею доказів. У разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був оповіщений у встановленому порядку. Заперечення проти позову не подав, про причини неявки суд не повідомив.
Дослiдивши письмовi докази по спpавi, суд пpийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню повнiстю, оскiльки позовнi вимоги є обґpунтованими та доведеними.
Судом встановлено, що 14 травня 2002 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування 27/100 частин будинку з надвірними будівлями на вулиці О.Теліги,19 в місті Рівне.
Вказана частина житлового будинку з надвірними будівлями розташована на земельній ділянці площею 0,0379 га з кадастровим номером 56:101:000:00:01:021:0145, яка на підставі рішення Рівненської міської ради від 13 липня 2006 року № 66 була передана у власність ОСОБА_3, про що свідчить Держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 235187, виданий 15 січня 2008 року.
Разом з тим, судом також встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 07 травня 2007 року у справі № 2-3613/2007р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним та поділ майна подружжя, згаданий договір дарування від 14 травня 2002 року визнано недійсним, визнано укладеним 14 травня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу 27/100 частин будинку з надвірними будівлями на вулиці О.Теліги,19 в місті Рівне та визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на вказані 27/100 частин будинку з надвірними будівлями на вулиці О.Теліги,19 в місті Рівне, набуті ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 14 травня 2002 року.
Відповідно до вимог частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Частиною першою статті 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно статті 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, відповідно до встановлених судом обставин та наведених положень законодавства, до позивача ОСОБА_2, якій відповідно до рішення суду від 07 травня 2007 року належить право особистої приватної власності на 27/100 частин будинку з надвірними будівлями на вулиці О.Теліги,19 в місті Рівне, перейшло і право власності на земельну ділянку площею 0,0379 га з кадастровим номером 56:101:000:00:01:021:0145, на якій це нерухоме майно знаходиться.
Частиною другою статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Одним із способів захисту прав на земельну ділянку, як встановлено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України, є визнання прав.
Вpаховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2
Керуючись ст.ст.10,11,60,212,214,215,223,224,225,226,233,292,294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити повнiстю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Ю.П.Куцоконь