Справа № 466/9432/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді - Ковальчука О.І.

при секретарі - Чепіль С.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька, -

встановив:

16.11.2015 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року, між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

04 липня 2005р. у них народилася дитина ОСОБА_3, свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 02 серпня 2005р.

На даний час шлюбні відносини між ними розірвано, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова № 2-4643 від 17.08.2007року. Свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 13 грудня 2007р.

Після розлучення їх дитина, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з позивачем за адресою м. Львів, вул. Біберовича, 13а/6. Батько дитини, ОСОБА_2 з ними не проживає, його місце перебування не відоме.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова № 2-4661/07 від 17 серпня 2007р., ОСОБА_2 зобов'язано сплачувати аліменти. У зв'язку з відмовою виконувати судове рішення добровільно, позивачем пред'явлено виконавчий лист у Шевченківський ВДВС ЛМУЮ для його примусового виконання. За час примусового виконання, відповідач ухиляється від сплати аліментів, про що свідчить розрахунок заборгованості. На даний час відповідач не провів жодної оплати аліментів.

З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді дитини не приймає, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги для дитини не надає. Контактів з ними не підтримує. Таким чином, виховання, розвиток, догляд за дитиною та її матеріальне забезпечення здійснює позивач самостійно. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, чим порушує права дитини. Чинить перешкоди позивачу у здійсненні батьківських обов'язків.

Позивачка зазначає, що найближчим часом з дитиною планує здійснювати поїздки до ОСОБА_4 для відпочинку та відвідання родини. У зв'язку зі смертю матері, єдиною родиною, яка в них залишилась, є її рідний брат ОСОБА_5 та його сім'я, що проживає в ОСОБА_4 у м. Варшава. Крім того, в ОСОБА_4 знаходиться захоронення її другого рідного брата ОСОБА_6, від якого залишився син. Такі поїздки будуть сприяти зміцненню родинних стосунків, зміцненню сімейних відносин, розширенню світогляду дитини, позитивно позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Дитина цікавиться подорожами, займається у різноманітних гуртках, розширює світогляд. Це фізично та морально зміцнить її, покращить комунікабельність, допоможе у вивченні мови, розширить можливості самовираження.

Для організації даної поїздки та оформлення проїздних документів необхідно дозвіл відповідача. Однак, відповідач не надає у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої дитини за кордон. Відмовляється контактувати з позивачем з приводу вирішення даного питання. За таких обставин змушена звернутися до суду, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просять позов задовольнити.

В судовому засіданні представника відповідача заперечили проти задоволення позову, покликаючись на мотиви, викладені в запереченні на позовну заяву, які долучені до матеріалів справи. Просили у задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не прибув, подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - сторони по справі. Дитина проживає з матір'ю та повністю знаходиться на її утриманні. Шлюб між сторонами розірваний, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 13.12.2007 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлено законом.

Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до п. 2 ст. 2 Протоколу № 4 Конвеції "Про права людини", кожен має право вільно залишити будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням.

Статтею 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині таких захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. № 231 регламентує, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

У відповідності до ч. 4 п. 4 Порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.12.2004 р. № 1603 за наявності заперечень батьків або законних представників неповнолітніх дітей, які залишаються в Україні, паспорт/проїзний документ оформляється на підставі рішення суду.

З матеріалів справи та з пояснень позивачки вбачається, що ОСОБА_1 ставить питання про дачу дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, оскільки останній відмовляє їй у наданні своєї згоди. Також позивачка пояснила, що наміру залишитися на постійне місце проживання за кордоном, чи залишити дитину вона не має.

На думку суду, звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом спрямоване на захист прав та інтересів дитини, відповідає бажанням дитини відпочити, відвідувати та побачити інші країни світу.

Оцінюючи зібрані по справі, докази в їх сукупності, виходячи з інтересів дитини - ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, дозволити тимчасові виїзди дитини за кордон, оформлення в органах та установах України, розташованих на території України консульських та посольських установах іноземних держав проїзних та будь - яких інших документів для тимчасових виїздів дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 58, 60, 169, 208, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 7, 150, 155, 159 Сімейного кодексу України, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", суд, -

вирішив:

позов задовольнити.

Надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для тимчасового виїзду до ОСОБА_4 дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без заяви про згоду батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на період з 01.02.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Надати дозвіл на тимчасові виїзди дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до ОСОБА_4 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на період з 01.02.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О. І. Ковальчук