Єдиний унікальний номер 235/225/14-ц Номер провадження 22-ц/775/563/2016
Головуючий у 1 інстанції Корнєєва І.В.
Доповідач Санікова О.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів Канурної О.Д., Постолової В.Г.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною віку трьох років

за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з грудня 2011 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, разом мешкали в орендованій квартирі, вели спільне господарство , мали теплі сімейні стосунки та планували народження дитини. У квітні 2012 року вона завагітніла. В зв'язку із зміною умов праці відповідач виїхав в інше місто і з 13 червня 2012 року шлюбні відносини припинилися.

06.09.2012 року вона звернулась до суду з завою про встановлення факту проживання однією родиною з ОСОБА_2 Такий факт їй потрібен був для подальшої реалізації свого права щодо утримання та при необхідності до встановлення батьківства. Судовим рішенням від 31 жовтня 2012 року дана заява залишена без розгляду та роз'яснено право звернення до суду після народження дитини на загальних підставах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син ОСОБА_3. У лютому 2013 року вона звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2014 року її позов задоволено, визнано батьківство відповідача щодо народженою нею ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини ОСОБА_3, стягнуто аліменти на утримання останнього у розмірі ? частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12 лютого 2013 року.

Посилаючись на те, що після народження сина вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не працює, а матеріальної допомоги відповідач в добровільному порядку не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення від дня народження дитини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 і до досягнення дитиною трьох років.

У травні 2014 року ОСОБА_1 уточнила позов, доповнивши його вимогами про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі ? частки всіх видів його доходу за час вагітності, а саме, за період з 13 червня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи позов у цій частині тим, що у вказаний період відповідач матеріальної допомоги їй не надавав.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня подання позову до суду 16 січня 2014 року до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, віку трьох років, тобто до 11 січня 2016 року; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, датою початку стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно вказано 9 січня 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини щодо встановленого часу, з якого стягуються аліменти, скасовано.

При цьому в ухвалі зазначено, що в апеляційній скарзі на ухвалене рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 посилалась на те, що вона вживала заходів для отримання аліментів, зверталась до суду з різними позовами після отримання висновку генетичної експертизи про встановлення батьківства щодо ОСОБА_3, тому вважала, що має право на отримання аліментів за минулий час, оскільки відповідач навмисно ухилявся від їх сплати. Проте, апеляційний суд не перевірив доводів апеляційної скарги в цій частині, ніяких висновків з приводу посилань позивача на те, що вона має право на стягнення аліментів за період до пред'явлення позову, не зробив, мотивів їх відхилення не навів.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином: судовими повістками, а також телефонограмами, які зареєстровані у журналі телефонограм за №№ 827 та 828 від 17 лютого 2016 року. Крім того, інформація про час і місце розгляду справи розміщена на веб-сайті Апеляційного суду Донецької області на офіційному веб-порталі «Судова влада»,

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга в частині періоду, з якого стягуються аліменти, підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Звертаючись у січні 2014 року до суду з позовними вимогами ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на своє утримання в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи стягувати від дня народження дитини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При цьому для задоволення вимог про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обставини обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї. Право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка - батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину як з чоловіка і на дитину - як з батька.

Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, а відповідно до ч.2 зазначеної статті, якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік.

Отже, підставою для присудження аліментів за минулий час може бути та обставина,що до пред'явлення позову до суду позивач звертався до відповідача про матеріальну допомогу, але не одержав її, незважаючи на відповідні завіряння.

З матеріалів справи вбачається, що ще до народження дитини, а саме 31 серпня 2012 року ОСОБА_1 зверталась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією родиною чоловіка та жінки без шлюбу,що потрібно їй для подальших реалізацій своїх прав щодо утримання та при необхідності до встановлення батьківства. Після народження позивачкою дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 вона у лютому місяці 2013 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В межах розгляду зазначеної позовної заяви була проведена судово-медична експертиза, згідно висновків якої батьківство ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3, народженої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, практично доведено. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 25 березня 2014 року, визнано ОСОБА_2 батьком дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини. Зазначеним рішенням встановлено, що відповідач ОСОБА_2 отримує постійний дохід, однак матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідачем такий висновок суду не спростований. Крім того, ним не надано будь-яких доказів того,що він після народження дитини позивачкою надавав їй будь-яку матеріальну допомогу.

Отже, встановлені обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що позивачка ще до звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання вживала заходів щодо одержання аліментів від відповідача. Встановлені обставини свідчать також про ухилення відповідача від сплати аліментів.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на її утримання в частині періоду, з якого підлягають стягненню аліменти, підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині - зміні.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 309, 314 ч.2, 316 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження рішення суду першої інстанції щодо встановленого часу, з якого стягуються аліменти, задовольнити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2014 року в частині часу, з якого стягуються аліменти, змінити. Часом присудження аліментів вважати ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Судді: