Провадження № 2/742/17/16
Єдиний унікальний № 742/4247/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Галича А.І.,

при секретарі Волошиній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя та встановлення порядку користування квартирою,-

встановив:

Позивач у своїх інтересах та в інтересах свого сина ОСОБА_2 просить суд встановити порядок користування двокімнатною квартирою № 44 буд. 98 по вул. Костянтинівській м. Прилуки, яку вони приватизували разом із відповідачами в період шлюбу, у 2003 році.

Просить виділити в користування йому та сину більшу кімнату площею 14,2 кв.м з балконом площею 0,9 кв.м, а відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кімнату площею 9,3 кв.м та балконом 0,9 кв.м, решту приміщень залишити у спільному користуванні.

Також позивач ОСОБА_1 просить визнати автомобіль НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя та стягнути на його користь половину вартості автомобіля 12686 грн. 40 коп. грошової компенсації.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги.

Відповідачі позовні вимоги не визнали. При цьому відповідачка ОСОБА_3 суду пояснила, що автомобіль який був з 2009 року зареєстрований на неї, вона в березні 2014 року перереєструвала його на свою доньку від першого шлюбу ОСОБА_4 Вважає, що мала право це зробити. Вона знаходилась у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 і мала від нього на це усну згоду.

Суд вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

Так, сторони з лютого 1998 року знаходилися в юридичному шлюбі та спільно проживали. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В період шлюбу в 2003 році приватизували квартиру АДРЕСА_1 на чотирьох членів сімї: позивача ОСОБА_1, їх спільного сина ОСОБА_5, відповідачку ОСОБА_3 та її доньку від першого шлюбу ОСОБА_4, хоча за ордером квартири одержувала в березні 1999 року мати відповідачки Наумець, як працівник будівельного управління м. Прилуки.

Фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені з листопада 2013 року, а рішенням суду від 06.10.2014 року шлюб було розірвано юридично.

Позивач ОСОБА_1 став проживати у ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровану на його матір, але яка в цій квартирі ніколи не проживала і не проживає, так як має власний будинок в с. Журавка Варвинського району, де постійно мешкає. В цій же квартирі став проживати і спільний син сторін ОСОБА_2, хоча іноді ночує і у квартирі № 44 де мешкає його мати відповідачка ОСОБА_3

Як встановлено в судовому засіданні і цього по суті не заперечують позивач ОСОБА_1 та син ОСОБА_5, жодних перешкод у користуванні квартирою № 44 будинку 98 по вул. Костянтинівська відповідачка ОСОБА_3 не чинила раніше і не чинить зараз. Вона не заперечує проти проживання у квартирі колишнього чоловіка та її спільного сина. У них є ключі від цієї квартири і вони як співвласники цього помешкання в любий час можуть реалізувати своє право на проживання та спільне володіння нерухомим майном.

Але в силу технічних особливостей квартири, її розмірів та розташування, її неможливо розподілити на дві частини. Крім того, як убачається з плану будівлі на квартиру АДРЕСА_2 була виявлена зміна площі квартири в результаті самовільної добудови коридору і ці зміни до цього часу не узаконені.

Згідно п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року, "...це майно не є обєктом права власності воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку..."

При задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою № 44 з виділенням йому та сину в рахунок ? частини квартири кімнати № 2 площею 14,2 кв. та балкона 0,9 кв.м, а відповідачці з донькою квартиру №1 площею 9,3 кв.м та балкон 0,9 кв.м, буде значно порушено права відповідачів на житлові умови, а інших варіантів встановлення порядку користування квартирою технічно не існує. Выдповыдачы ОСОБА_3 та ОСОБА_4 категорично проти видылення позивачам быльшоъ кымнати та сплати та грошовоъ компенсацыъ.

А тому, виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині встановлення порядку користування квартирою № 44 будинку 98 по вул. Костянтинівській та усунені перешкод у користуванні квартирою.

Відносно визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, ч.3 ст. 65 СК України вимагає письмової згоди другого з подружжя по договорам, які потребують нотаріального і (або) державної реєстрації. Подружжя знаходилось в юридичному шлюбі станом на день реєстрації автомобіля 20.03.2014 року, а тому була необхідна письмова згода позивача ОСОБА_1 на зміну власника цього автомобіля, свою усну згоду вын заперечуэ при таких обставинах.

А тому автомобіль НОМЕР_2 необхідно визнати спільною сумісною власністю подружжя та тягнути з ОСОБА_3 ? частину вартості автомобіля визначеного експертом в сумі 12687 грн. 40 коп.

Також враховуючи, що на момент подачі позовної заяви не було відомо про вартість спірної квартири та автомобіля і позивачем було сплачено лише 973 грн судового збору замість 1996 грн. 85 коп. визначеної експертами вартості спірного майна, з позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави 1023 грн. 85 коп. в рахунок доплати судового збору.

З відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути, на повернення витрат по сплаті судового збору виходячи з вартості ? частини автомобіля, 551 грн. 20 коп. та відшкодування витрат за проведення авто технічної експертизи в сумі 802 грн.

На підставі ст.ст. 60, 65,69 СК України, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя та встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково.

В частині встановлення порядку користування та усунення перешкод квартири АДРЕСА_3 відмовити.

Визнати автомобіль НОМЕР_1 номер шасі (кузова, рами) 100276/4600, 330200Y0077366 спільною сумісною власністю подружжя.

Залишити автомобіль в користуванні ОСОБА_3 стягнувши з неї на користь ОСОБА_1 12686 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 1023 грн. 85 коп. в рахунок держави недоплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. на повернення судового збору та 802 грн на повернення витрат за проведення судової авто технічної експертизи.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий А.І.Галич