Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2960/15-ц

номер провадження 2/695/126/16

25 лютого 2016 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді М.В. Матвієнко

при секретарі Н.Г. Біленко

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2010р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір № 4178, згідно якого банк надав останньому кредит в сумі 10 000,00 грн. з терміном погашення до 14.09.2013 року під 25 % річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом становить 1,75% від суми кредиту.

У звязку із порушенням зобовязань відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором, ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого просить стягнути із відповідача станом на 17.08.2015р. заборгованість в сумі 38 841,80 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом в сумі 3 397,56 грн., прострочені проценти за користування кредитом 2 482,79 грн., прострочена комісія за управління кредитом в розмірі 2 100,00 грн., плата за пропуск платежів 30 861,45 грн.

В судове засідання представник позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» не прибув, надіславши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнали частково, а саме в частині наявної заборгованості по тілу кредиту в сумі 3 397,56 грн., по відсотках за користування кредитом в сумі 2 482,79 грн. та простроченої комісії за управління кредитом в сумі 1 400 грн., а саме станом на липень 2013р., тобто на момент припинення проплат за кредитним договором, внаслідок тяжкого матеріального стану позичальника, яку вони обґрунтовують тим, що починаючи із серпня 2013р. обслуговування банком за його кредитом були припинені внаслідок відсутності проплат за кредитом, а тому нарахування простроченої заборгованості, як комісії за управління кредитом є безпідставним. Крім того, вони вважають, що строк позовної давності, передбачений ч.2 ст. 258 ЦК України, який є спеціальним до окремих вимог, а саме в частині стягнення неустойки (пені, штрафу), та вичислюються тривалістю в один рік, є позивачем пропущеним, щодо вимог про стягнення пені в сумі 30 861,45 грн., оскільки право на звернення до суду у банку виникло із серпня 2013р., а позивач звернувся до суду лише 28.08.2015р. За цих обставин, вони просять відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 30 861,45 грн. внаслідок спливу строку позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторони відповідача, повно зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, приходить до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязується сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Із кредитного договору № 4178 від 14.09.2010 року, вбачається, що ВАТ «ВіЕйБі Банк» уклав з ОСОБА_1 даний договір та надав останньому кредит в сумі 10 000,00 грн. зі сплатою 25 % річних з терміном погашення до 14.09.2013 року та із щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом 1,75% від суми кредиту, відповідно до п. 4 спеціальної частини договору.

Згідно п. 2.2.2 позичальник ОСОБА_1 зобовязався не пізніше дати встановленої графіком поповнювати рахунок, вказаний в п.6 спеціальної частини договору, шляхом внесення щомісячних платежів по тілу кредиту, відсотків та комісії за обслуговування кредиту.

Пунктом 4.3 кредитного договору № 4178 передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати за графіком або сплати не в повному обсязі чергового платежу, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані згідно п. 9 спеціальної частини.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4178 від 14.09.2010р. позичальника ОСОБА_1 вбачається, що відповідач припинив повністю погашення заборгованості за кредитним договором, починаючи із серпня 2013р., а до цього часу чергові платежі ним були внесені не в повному обсязі згідно графіка погашення заборгованості, а тому станом на 17.08.2015р. він має прострочену заборгованість за кредитом 3 397,56 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 2 482,79 грн. та прострочену комісію за управління кредитом на момент припинення виконання зобовязань, а саме на серпень 2013р. в сумі 1 400 грн. Крім того, із вищевказаного розрахунку вбачається, що відповідачу нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період із 14.12.2012р. по 17.08.2015р. в сумі 30 861,45 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, що також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 4178 від 14.09.2010р. відповідач ОСОБА_1 перестав повністю виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту із 14.08.2013р., в той час, як банк звернувся із позовом 28.08.2015р. про стягнення заборгованості та пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

Поняття позовної давності визначено в ст. 256 ЦК України, де зазначено, що це є строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до змісту ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, судом встановлено, що право на звернення до суду із позовом у ПАТ «ВіЕйБі Банк» виникло з моменту настання строку погашення чергового платежу, а саме із 14.08.2013р., в тім числі і в частині стягнення пені, яку банк має право стягнути за несвоєчасне виконання зобовязань або їх невиконання (п.4.4 договору), а банк звернувся 28.08.2015р., тобто поза межами строку позовної давності, передбаченого ч.2 ст. 258 ЦК України. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Право на позов на стягнення пені обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня окремо, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався, або повинен був дізнатися про порушення права.

Аналогічна позиція викладена у постанові ВСУ в справі № 6-116цс13.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором в сумі 30 861,45 грн. до задоволення не підлягає, внаслідок застосування строку спеціальної позовної давності, відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України, про застосування якої заявив відповідач.

Крім того, суд вважає, що не підлягає стягненню прострочена комісія за управління кредитом, з моменту припинення відповідачем ОСОБА_1 проплат за кредитом, а саме із 14.08.2013р., оскільки плата за управління кредитом це є плата встановлена договором за здійснення операцій повязаних із проведенням сум коштів на зарахування виконання зобовязань за кредитом позичальника.

За цих обставин, суд вважає, що підлягає до стягнення сума 1 400 грн. станом на липень 2013р., а в решті суми 700 грн. суд відмовляє у стягненні на користь позивача.

Позивача при подачі позовної заяви до суду було звільнено від сплати судового збору, тому суд частково задовольняючи позов, на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн., відповідно до Закону України «Про судовий збір», який діяв в редакції на момент звернення з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 258, 525, 526, 527, 530, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

ст. ст. 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість по кредитному договору № 4178 від 14.09.2010р. станом на 17.08.2015р. в сумі 7 280,35 грн., з якої: прострочена заборгованість за кредитом в сумі 3 397,56 грн., прострочені проценти за користування кредитом 2 482,79 грн., прострочена комісія за управління кредитом в розмірі 1 400,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» плати за пропуск платежів (пені) у сумі 30 861,45 грн. відмовити внаслідок спливу строку спеціальної позовної давності.

В задоволенні решти вимог про стягнення простроченої комісії за управління кредитом відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя М. В. Матвієнко

Повний текст рішення виготовлено 01.03.2016р.