Номер провадження 22-ц/775/ 474/2016
Головуючий у 1 інстанції Заборський В.О..
Доповідач Корчиста О.І.
УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Космачевської Т.В., Тимченко О.О.

за участі секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа: ОСОБА_2, про стягнення суми страхового відшкодування, суми інфляції, трьох відсотків річних та пені,

встановив:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі за текстом ПрАТ «УОСК»), третя особа ОСОБА_2, про стягнення суми страхового відшкодування, суми інфляції, трьох відсотків річних та пені, задоволені.

В апеляційній скарзі ПрАТ «УОСК», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в частині стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 7935,71 гривень, та пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 2405,07 гривень, а в частині позовних вимог про стягнення індексу інфляції за весь час прострочення виплати страхового відшкодування та 3% річних від простроченої суми відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що норма ст. 625 ЦК України не поширюється на дані правовідносини, а тому не підлягають стягненню індекс інфляції за весь час прострочення виплати страхового відшкодування та 3% річних від простроченої суми.

В судове засідання апеляційного суду представник ПрАТ «УОСК» не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, подав клопотання про розгляд справи без його участі, апеляційну скаргу просив задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 не зявились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не зявились, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга ПрАТ «УОСК» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 Цивільного процесуального кодексу, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 Цивільного процесуального кодексу України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що транспортний засіб BMW 520І, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві власності позивачу по справі ОСОБА_1.

Також, судом першої інстанції встановлено, що 30 вересня 2014 року о 14 годині 00 хвилин у м. Краматорську, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2, рухався по вул. Совхозній від вул. Орджонікідзе до вул. Кірова, в районі «Очисних» та зупинки «ЕМСС», виконуючи обїзд вибоїн, перед зміною напрямку не переконався в безпечності своїх дій, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем BMW-520І, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку ліворуч від нього та виконував маневр його випередження. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що постановою Краматорського міського суду Донецької області від 07 жовтня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди.

Також, судом першої інстанції встановлено, що згідно полісу № АІ/0789116 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як особи, яка експлуатує забезпечений транспортний засіб Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована у ПрАТ «УОСК», поліс був чинним на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Також, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «УОСК» із заявою про виплату страхового відшкодування та 14 січня 2015 року ПрАТ «УОСК» повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення щодо виплати їй страхового відшкодування у розмірі 7935,71 гривень, однак таке відшкодування виплачено не було.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції керувався Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», нормами Цивільного Кодексу України та виходив з того, що рішення про виплату страхового відшкодування було прийняте ПрАТ «УОСК» 14 січня 2015 року, тобто у відповідача виникло грошове зобовязання перед позивачкою, яке виконано не було, а тому на виниклі правовідносини розповсюджується дія ч.2 ст. 625 ЦК України та на її користь підлягають стягненню індекс інфляції за весь час прострочення зобовязання та 3% річних від простроченої суми.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи ПрАТ «УОСК» не оспорюються.

За нормами ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи, що у ПрАТ «УОСК» винило зобовязання перед ОСОБА_1 з виплати страхових виплат та таке зобовязання є грошовим, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 550 ЦК України.

Таким чином, висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення індексу інфляції за весь час прострочення виплати страхового відшкодування та 3% річних від простроченої суми відповідають вимогам матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді Т.В. Космачевська

ОСОБА_4