Справа № 349/130/16-ц
Провадження № 2/349/117/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 квітня 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Могили Р.Г.,

секретаря судового засідання Матасової Н.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - служба у справах дітей Рогатинської районної державної адміністрації в Івано-Франківській області про позбавлення батьківських прав ,

в с т а н о в и в:

В лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення з нього на підставі ст.181 СК України щомісячно аліментів на дитину в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) , до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в частині позовних вимог про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

У позовній заяві позивач зазначила, що з 25 лютого 2008 року по 12 березня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі. Від спільного проживання у шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є малолітньою дитиною. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач її вихованням не займається, не турбується про фізичний та духовний розвиток дочки, не надає добровільно коштів на її утримання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 позов підтримали із підстав, наведених у позовній заяві, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні, яке відбулось 10 березня 2016 року заперечував проти позову та пояснив, що аліменти на утримання дочки сплачує регулярно на підставі рішення суду, заборгованості немає. В нього є постійне місце праці, працює слюсарем на Бурштиській ТЕС, крім цього створив іншу сім`ю, має на утриманні також малолітнього сина, а тому не спроможний на даний час належно займатись вихованням дочки. В наступні судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа - представник служби в справах дітей Рогатинської районної державної адміністрації ОСОБА_2 підтримала в судовому засіданні рішення комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської райдержадміністрації від 14 серпня 2015 року про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дочки. Підставою позбавлення батьківських прав є те, що батько не бере участі у вихованні дитини.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано за рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2012 року, яке набрало законної сили 12 березня 2012 року. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3. присвоєно прізвище ОСОБА_3.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1, виданим 03 грудня 2009 року виконкомом Явченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

Згідно довідки №55 від 03 лютого 2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов від 01 липня 2015 року дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської районної державної адміністрації №23 від 14 серпня 2015 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої дочки ОСОБА_5

З витягу з протоколу засідання вказаної комісії вбачається, що мати ОСОБА_3 на розгляд заяви не з`явилась, оскільки перебуває на заробітках в Польщі, дитина часто хворіє, мати хоче забрати дитину на проживання по місцю праці. На засіданні комісії був присутній батько ОСОБА_4, який пояснив, що з колишньою дружиною та дочкою близько року не спілкується, має іншу сім`ю та малолітнього сина, часто перебуває у відрядженнях, а тому немає можливості в повній мірі займатись вихованням дочки.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. п. 15, 16 постанови пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а судом встановлено, що ОСОБА_4 проти позбавлення його батьківських прав, який частково бере участь у вихованні дочки, надає кошти на її утримання за рішенням суду, однак не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а тому його слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дочки .

Керуючись ст.ст.88, 209,213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а відповідачем в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: Р.Г. Могила