У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 - батько позивача, після смерті якого залишилася спадщина, що складається, зокрема, з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіля НОМЕР_1. Іншим спадкоємцем є відповідач. В установленому порядку позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом. 03 листопада 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соврас О.Ю. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, є те, що не надано правоустановчий документ, який посвідчував належність квартири спадкодавцю. Просив визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати право власності на ? частину автомобіля НОМЕР_1, що належала спадкодавцю - ОСОБА_4.

Під час розгляду справи до суду надійшла заява представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить зобов'язати відповідача не чинити перешкод в вільному вході до квартири АДРЕСА_1 та надати належний комплект ключів від вказаної квартири для спільного користування до вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно, а також накласти арешт та заборону відчуження на автомобіль НОМЕР_1, 2013 року випуску.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується,зокрема, встановленням обов"язку вчинити певні дії.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Будь-яких доказів, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Тому з урахуванням предмету позову в задоволенні заяви про забезпечення вчинити певні дії слід відмовити.

Щодо накладення арешт та заборону відчуження на автомобіль НОМЕР_1, 2013 року випуску, суд вважає таке.

У пункту 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" підкреслено, що згідно з п. 1 ч. 1 статті 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У поданих до суду матеріалах відсутні відомості про належність на час розгляду справи цього майна відповідачу.

Оскільки для забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно та заборони його відчуження. необхідно з'ясовувати належність майна відповідачу, суд вважає неможливим задовольнити заяву про забезпечення позову в частині накладення арешту та заборону відчуження на автомобіль НОМЕР_1, 2013 року випуску.

З урахуванням викладеного суд вважає, що заява представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. Є. Арапіна