Номер провадження: 22-ц/785/7265/16
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кравця Ю.І.,

Фальчука В.П.,

за участю секретаря Сідлецької Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

встановила:

11.04.2016 року позивач звернулась з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період навчання в Одеському Національному університеті імені І.І.Мечникова, але не більше ніж до досягнення 23 років, у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно.

Навчання доньки сторін підтверджується довідкою від 25.03.2016р.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково та було стягнуто з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 грошові кошти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 11.04.2016 року до закінчення нею навчання, але не більш ніж до досягнення 23 років.

Допущено негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування даного рішення, із ухваленням нового про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Та обставина, що в період з 19.07.1997 року по 08.08.2013 року сторони перебували в шлюбі та що від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,яка є студенткою 1 курсу Одеського Національного університету імені І.І. Мечникова, підтверджується матеріалами справи та визнані сторонами, а тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню і вважаються встановленими.

Встановленим також є те, що до досягнення повноліття донькою, відповідач сплачував позивачці аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно.

Спірним в даному випадку є питання стосовно того, чи повинен відповідач сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на період її навчання до досягнення нею 23 років, та який розмір цих аліментів має встановити суд.

Так, ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції обгрунтовано і правомірно виходив із того, що згідно з ч.1 ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 ст.199 СК України перебачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом враховано, що з виписного епікризу №4498 вбачається, що відповідач має ряд захворювань, а саме: нестабільна стенокардія, постінфарктний та атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу та церебральний атеросклероз.

Враховуючи вищевикладене, матеріальний стан відповідача, його стан здоров'я та можливість надання ним матеріальної допомоги, cуд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати грошові кошти у розмірі 500 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_5 на період її навчання, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення нею 23 років.

З таким висновком суду частково погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Суд дійшов правильного висновку, що позивач має можливість матеріально утримувати доньку на період її навчання, враховуючи його щомісячні доходи та наявність хвороби.

Разом з тим, судом не було враховано, що відповідач працює на посаді інженера по вентиляції в ТОВ «ТЦ «Середньофонтанський», а також - на посаді інженера вентиляції в ТОВ «Експо Дівіжен», де отримує постійний дохід, що підтверджується відповідними довідками та не заперечується сторонами (а.с.26-30). В 2015 році відповідач працював на посаді інженера по вентиляції в ТОВ «Бізнес-Контракт Групп» (а.с.31).

З цих підстав та у відповідності до ч.3 ст. 181 СК країни колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення, в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання їх повнолітньої доньки, у зв'язку з чим стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно.

При цьому колегія суддів враховує, що із пояснень відповідача в суді апеляційної інстанції вбачається, що він не заперечує сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, добровільно перераховує їй аліменти, однак не взмозі кожного місяця сплачувати аліменти у розмірі по 2000 грн., як того вимагає позивач.

Як доказ, апелянт надав суду копії квитанцій про сплату аліментів у добровільному порядку на користь позивача, на утримання їх доньки, у розмірі по 1530 грн щомісячно, починаючи з червня по серпень 2016 року, включно (ас.59-60, 68).

Також суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_5 надав докази сплати аліментів за вересень 2016 року у тій же сумі - 1530 грн. (а.с.102)

Зазначені обставини додатково свідчать про те, що відповідач має можливість матеріально сплачувати аліменти на утримання доньки і крім того бажає допомагати матеріально доньці, посилаючись на добрі стосунки з нею.

Що стосується посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває батько похилого віку, а його сестри не мають можливості надавати йому матеріальну допомогу, оскільки також є пенсіонерами та мають чоловіків інвалідів, зазначених висновків суду першої інстанції та колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегією суддів враховано, що батько відповідача ОСОБА_5 також отримує державну пенсію на своє утримання. В свою чергу, відповідач ОСОБА_5 отримує постійний дохід, розмір якого на двох підприємствах за 2015 рік склав 6 138,84 грн., враховуючи, що в період 09.02.2015 року по 30.10.2015 року, позивач працював також в ТОВ «Бізнес-Контракт Групп» (а.с.31).

1/4 частина від вказаного розміру доходу складає майже саме ту суму, яку відповідач ОСОБА_5 сплачує в якості аліментів у добровільному порядку, тобто має можливість на даний час сплачувати зазначені аліменти.

Що стосується доводів відповідача ОСОБА_5 про те, що суд має врахувати суму сплачених ним в добровільному порядку аліментів, та змінити дату, з якої мають бути сплачені аліменти за рішенням суду, то колегія суддів зазначає, що питання щодо зарахування зазначених сум аліментів можуть бути вирішені в порядку виконання судового рішення.

Зміна дати, з якої мають бути стягнуті аліменти, є неможливим, оскільки це буде протирічити вимогам, передбаченим ч.1 ст.191 СК України.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити, в частині стягнення розміру аліментів, у зв'язку з чим в абзаці другому резолютивної частини рішення замість цифр і слів: «500 гривень» слід вказати слова та цифри: «у розмірі 1/4 частини всіх доходів ОСОБА_4».

В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеса від 01 вересня 2016 року змінити, в частині стягнення розміру аліментів, у зв'язку з чим в абзаці другому резолютивної частини рішення замість цифр і слів: «500 гривень» вказати слова та цифри: «у розмірі 1/4 частини всіх доходів ОСОБА_4».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Ю.І. Кравець

В.П. Фальчук