печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Мотрич В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «СКАЙД» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 6 квітня 2016 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, який керував автомобілем Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1 та позивача, яка керувала автомобілем Renault Symbol, номерний знак НОМЕР_2, у результаті чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. За порушення Правил дорожнього руху України постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу відповідача Ford Focus на час дорожньо-транспортної пригоди була зареєстрована в ПАТ «СК «Скайд», то позивач звернулася заявою до страхової компанії про виплату страхового відшкодування. Проте, страхове відшкодування не виплачено. Страховою компанією було проведено автотоварознавче дослідження, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого позивача становить 104 102 грн. 62 коп. Відповідно до висновку спеціаліста вартість автомобіля позивача в пошкодженому стані становить 46 122 грн. 25 коп. Тому, позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою та просила стягнути 57 980 грн. 37 коп. як різниці між сумою вартості матеріального збитку та вартістю автомобіля позивача в пошкодженому стані.

Ухвалою суду від 3 листопада 2016 року залучено до участі у справі ПАТ «СК «Скайд» як третю особу (а.с. 80).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення. Зазначила, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхової події була застрахована у третьої особи ПАТ «СК «Скайд», у зв'язку з чим остання повинна відшкодувати позивачу завдану шкоди. Крім того, зазначила, що в Інтернет-переписці позивач зазначала вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 35 000 грн., що є значно нижчою сумою від заявленої.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Тому, суд розглянув справу у відсутність третьої особи, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, 6 квітня 2016 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача ОСОБА_4, який керував автомобілем Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1 та позивача ОСОБА_3, яка керувала автомобілем Renault Symbol, номерний знак НОМЕР_2, у результаті чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року відповідача визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с. 13-14).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «СК «Скайд» (а.с. 15).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 16 травня 2016 року, що здійснювався на підставі заяви страхової компанії ПАТ «СК «Скайд», вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 104 102 грн. 62 коп. (а.с. 17-39).

Згідно з висновком спеціаліста № 1/09-ТЗ від 1 вересня 2016 року вартість автомобіля позивача в пошкодженому стані становить 46 122 грн. 25 коп. (а.с. 40-46).

Отже, різниця між сумою вартості матеріального збитку та вартістю автомобіля позивача в пошкодженому стані становить 57 980 грн. 37 коп. (104 102 грн. 62 коп. - 46 122 грн. 25 коп.).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення ст. 509 ЦК України та з урахуванням положень ст.11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності вказаний Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом цього Закону (ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на наведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з ч. 1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Отже, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст. 36, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст. 1194 ЦК України.

Така правова позиція, висловлена Верховним Судом України від 20 січня 2016 року № 6-2808цс15.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи те, що відповідачем у добровільному порядку не відшкодовано позивачу завдану майнову шкоду, то суд дійшов висновку про її відшкодування - стягнення з відповідача на користь позивача 57 980 грн. 37 коп. як різниці між сумою вартості матеріального збитку та вартістю автомобіля позивача в пошкодженому стані.

При цьому, доводи відповідача про те, що позивачем реально понесені витрати на відновлення свого автомобіля у значно меншому розмірі - 35 000 грн. під час судового розгляд справи не знайшли свого підтвердження.

Посилання відповідача на переписку позивача щодо ремонту автомобіля носить ймовірний, а не стверджувальний характер.

Доказів щодо проведеного ремонту автомобіля позивача суду не надано.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем підлягає відшкодуванню відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1166, 1187 ЦК України та ст. 10, 57, 60, 209, 212-215, 88 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «СКАЙД» про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 57 980 грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 579 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Батрин