Справа № 2-о/593/41/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" травня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім"єю із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 27 березня 2003 року. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що встановлення зазначеного факту йому необхідно для отримання спадщини після смерті ОСОБА_3, з якою він проживав однією сімєю більше пяти років. Крім нього інших спадкоємців немає.

В судовому засіданні представник заявника вимоги, викладені заявником, підтримав, просив їх задоволити з викладених в заяві підстав.

Представник заінтересованої особи Тростянецької сільської ради Бережанського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності, заперечень проти задоволення заяви немає, щодо вирішення заявлених вимог покладається на думку суду.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи окремого провадження, заслухавши пояснення представника заявника, взявши до уваги письмову заяву заінтересованої особи, пояснення свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Згідно із ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено, які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. За змістом ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж передбачені частиною першою статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних органів за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на отримання спадку після смерті ОСОБА_3, так як інші спадкоємці після смерті останньої відсутні.

Факт того, що ОСОБА_2 проживав однією сім"єю із ОСОБА_3 до дня смерті останньої підтверджується поясненнями свідків та представленими заявником письмовими доказами.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 122754 від 27 березня 2003 року, виданого Тростянецькою сільською радою Бережанського району Тернопільської області на підставі лікарського запису про смерть № 13, видно, що ОСОБА_3 померла 27 березня 2003 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_3 після смерті свого чоловіка спочатку проживала сама, а близько шести - семи років, тобто приблизно з 1996 по 2003 роки разом із нею у її помешканні проживав заявник ОСОБА_5, який приходився їй племінником. Далі в своїх поясненнях свідок зазначила, що той факт, що заявник проживав однією сімєю із покійною ОСОБА_3 більше пяти років їй достовірно відомий, бо вона проживала з ними по сусідству та часто бувала у їх господарстві.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що заявник ОСОБА_2 з 1996 по 2003 рік проживав із ОСОБА_3 в її житловому будинку, що знаходиться в селі Тростянець Бережанського району, вони разом вели спільне господарство. Вищевказний факт йому достовірно відомий, бо заявник є його сином, а покійна ОСОБА_3 була його братовою. Дітей у них не було, а тому після смерті чоловіка братова, потребуючи сторонньої допомоги, запросила до себе на проживання заявника, як свого єдиного родича. Заявник більше пяти років до дня смерті ОСОБА_3 проживав у її помешканні і весь зазначений період часу займався відновленням її будинковолодіння, проводив його поточні ремонти, обробляв присадибну земельну ділянку, займався домашнім господарством, оскільки братова обіцяла, що зазначене майно залишиться саме йому, так як інших родичів окрім нього у неї немає.

Зазначені свідками обставини також підтверджуються довідкою виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Бережанського району Тернопільської області № 81 від 4 квітня 2016 року, яка свідчить про те, що ОСОБА_2 в період з 1997 по 27 березня 2003 року проживав із ОСОБА_3 однією сімєю.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Р2 № 706231, виданого 4 листопада 2002 року Тростянецькою сільською радою Бережанського району Тернопільської області ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 1.29 га, яка розташована на території Тростянецької сільської ради.

Із врахуванням наведеного у суда не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об"єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень представника заявника, письмової заяви представника заінтересованої особи, свідків та письмових доказів.

Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність пістав для задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім"єю.

В зв"язку з викладеним суд вважає, що заява є обгрунтованою, законною, в зв"язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212-215, 234, 256-259, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 задоволити.

Встановити той факт, що ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з січня 1997 по 27 березня 2003 року проживав однією сімєю в селі Тростянець Бережанського району Тернопільської області із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 27 березня 2003 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_7