Справа № 368/2328/14-ц Головуючий у І інстанції Іванюта Т. Є.
Провадження № 22-ц/780/324/16 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 19 29.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Приходька К.П.., Таргоній Д.О.

при секретарі Якимчук Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства "Нива-В.Ш.", ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства "Банк "Кредит Дніпро", третя особа - Відділ державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції про визнання недійсними прилюдних торгів та договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3, в якому просив визнати недійсними прилюдні торги від 3.10.2012 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_1, Укладеного за результатами проведення 3.10.2012 року приватним підприємством "Нива-В.Ш." прилюдних торгів, застосувавши наслідки недійсності правочину.

На обґрунтування позову посилався на те, що 23 травня 2008 року між ним та ПАТ «Банк Кредит Дніпро» було укладено кредитний договір №23508-К/1, відповідно до якого йому було надано споживчий кредит на придбання автомобіля у сумі 299 515 грн. За вказаним договором позивач відповідно до кредитного договору зобов'язувався повернути ПАТ «Банк Кредит Дніпро» наданий кредит з відсотками в строк визначений кредитним договором.

У зв'язку з непогашенням заборгованості по кредиту за вимогою ПАТ «Банк Кредит Дніпро» 27 листопада 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. було вчинено виконавчий напис за №4499 про стягнення з нього боргу за вказаним вище кредитним договором в загальному розмірі 302 280,89 грн.

03 лютого 2009 року на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було відкрито виконавче провадження та одночасно накладено арешт на автомобіль марки Лексус IS 250 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, який був придбаний ним за 368 000 грн.

Вказував, що в процесі здійснення виконавчого провадження вищевказаний автомобіль було реалізовано з прилюдних торгів за ціною 138 800 грн. За результатами проведення прилюдних торгів приватним підприємством «Нива-В.Ш.» було складено протокол проведення аукціону №1012575/2 від 03 жовтня 2012 року. Згідно протоколу проведення прилюдних торгів переможцем було визнано ОСОБА_3

24.12.2012 р. відділом ДВС Кагарлицького РУЮ Київської області було закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса №4499 від 27.11.2008 р., у зв'язку з сплатою боргу. Вважав, що прилюдні торги були проведені незаконно та з порушенням його прав, оскільки він не був належним чином повідомлений та не мав інформації щодо проведення торгів та стартової вартості майна, за яким реалізується належний йому автомобіль.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсними прилюдні торги від 3.10.2012 року, які проведені 03.10.2012 р. Приватним підприємством «Нива-В.Ш.» щодо реалізації автомобіля марки Lexus IS 250 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 належного ОСОБА_4.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Lexus IS 250 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, укладеного за результатами проведення 3.10.2012 року приватним підприємством "Нива-В.Ш" прилюдних торгів, застосувавши наслідки недійсності правочину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив скасувати рішення суду з підстав невідповідності вимогам матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що 23.05.2008 р. між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» було укладено кредитний договір №23508-К/1, відповідно до якого позивачу було надано споживчий кредит на придбання автомобіля у сумі 299515 гривень. Позивач відповідно до кредитного договору зобов'язувався повернути ПАТ «Банк Кредит Дніпро» наданий кредит з відстотками в строк визначений кредитним договором.

Відповідач порушив умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості по погашенню кредиту та відсотків за користування кредитом. У зв'язку з непогашенням позивачем заборгованості по кредиту, за вимогою ПАТ «Банк Кредит Дніпро», нотаріусом було вчинено виконавчий напису за №4499 від 27.11.2008 р. про стягнення з позивача боргу в сумі 302 280,89 гривень.

03.02.2009 р. відділом ДВС Кагарлицького РУЮ Київської області було відкрито виконавче провадження та одночасно накладено арешт на автомобіль марки Lexus IS 250 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, який був придбаний позивачем за 368 000 гривень.

В процесі здійснення виконавчого провадження вищевказаний автомобіль було реалізовано шляхом його продажу на аукціоні за ціною 138 800 гривень.

За результатами проведення прилюдних торгів Філією 10 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» було складено протокол проведення аукціону №1012575/2 від 03.10.2012 р. Згідно протоколу переможцем було визнано ОСОБА_3

04 жовтня 2012 року Актом прийому-передачі ОСОБА_3- переможцю аукціону передано придбаний ним транспортний засіб.

24 грудня 2012 року відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було закінчено виконавче провадження у зв'язку з виконанням виконавчого напису нотаріуса № 4499 від 27 листопада 2008 року (у зв'язку зі сплатою боргу).

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч.2 ст.16, ч.1 ст.215 ЦК одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч.1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у ст. 16 ЦК.

Закон «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (стст.1, 2, 6, 12 закону).

Порядок реалізації арештованого рухомого майна визначається Наказом МЮ України від 15 липня 1999 року № 42/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна».

Згідно п.1.1 цей порядок регулює реалізацію арештованого майна, за винятком нерухомого майна, майна, вилученого законом з обігу, та майна, зазначеного в ч.5 ст.55 Закону України «Про виконавче провадження.

Розділом 3 вказаного Порядку визначено процедуру щодо підготовки до проведення аукціону.

Згідно п.3.1 орган державної виконавчої служби укладає з організатором аукціону договір, яким доручає реалізацію майна організатору аукціону за визначену виногороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажу ціни лота.

Організатор аукціону проводить аукціон за заявкою державного виконавця, у якій зазначається початкова ціна майна, що виставляється на аукціон. До заявки додаються : копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження також довідка державного виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню; копія акту опису майна; копії документів, що характеризують майно та копії правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності або право користування майном; документ, що підтверджує вартість майна, інші документи, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій.

Згідно п.3.4-3.6 на майно, що прийняте до продажу, уповноважені особи організатора складають інформаційні картки на кожен лот із зазначенням стартової ціни; організатор аукціону визначає дату і час проведення аукціону; організатор аукціону не пізніше ніж за 30 днів до дня проведення аукціону публікує в порядку, визначеному Положенням про єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затв. Наказом МЮУкраїни від 20 травня 2003 року , на відповідному веб-сайті та не менше ніж на трьох загальнодоступних веб-сайтах на вибір організатора аукціону інформацію про майно, що реалізується. Відповідна інформація розміщується на загальнодоступних веб-сайтах на термін не менше, ніж до дати проведення аукціону. Одночасно ця інформація має бути розміщена не менше ніж у двох друкованих засобах масової інформації, які розповсюджуються за місцезнаходженням майна, що реалізується.

Організатор аукціону протягом трьох робочих днів з дня публікації інформаційного повідомлення про проведення аукціону письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення аукціону, а також стартову ціну реалізації майна.

З моменту інформаційного повідомлення про проведення аукціону організатор аукціону зобов»язаний надати можливість попереднього ознайомлення з аукціонним майном усім фізичним і юридичним особам, які бажають брати участь в аукціоні (п.3.7).

Учасник ( фізична або юридична особа), який виявив бажання взяти участь в аукціоні, повинен сплатити гарантійний внесок (п.3.8).

Відповідно до п.4.8 під час аукціону ведеться протокол, до якого заносяться такі дані : номер лота, назва лота, стартова ціна майна, сума сплаченого гарантійного внеску; пропозиції учасників і відомості про учасника, який запропонував у ході аукціону найвищу ціну (переможець аукціону); розмір винагороди організатору аукціону, яку переможець повинен додатково сплатити, та реквізити рахунку організатора аукціону для її сплати. Протокол підписують ліцитатор та переможець аукціону в день проведення аукціону.

Після повного розрахунку за придбане майно на підставі протоколу державний виконавець протягом п»яти робочих днів складає акт про проведений аукціон і подає його на затвердження начальнику відповідного органу виконавчої служби (4.9). Згідно п.4.10. копії затвердженого акта видаються переможцю та організатору аукціону не пізніше наступного дня з дня його затвердження.

Відповідно до п.7.1 право власності на майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд виходив з того, що питання щодо здійснення підготовки державним виконавцем та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а також реалізації арештованого майна визначені у пп.5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 15.12.99 №74/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції 15.12.99 за №865/ 4158, яка розроблена на виконання Закону «Про виконавче провадження» і визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Правила проведення прилюдних торгів визначені тимчасовим положенням, за яким прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п.2.2 тимчасового положення).

Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувану та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд.3): по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд.4); по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд.6). Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином.

Вважаючи позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення, суд дійшов висновку, що при організації та проведенні прилюдних торгів, порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, щодо прав стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця, а також положення Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 15 грудня1999 року №74/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції 15.12.99 за №865/ 4158 та Тимчасових правил проведення прилюдних торгів, зокрема, щодо процедури підготовки проведення торгів в частині належного повідомлення боржника про їх проведення та стартову ціну реалізації майна.

При цьому, суд вважав, що оскільки, відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, таку угоду слід визнати недійсною з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених ч.ч.1-3 та 6 ст.203 ЦК України.

Колегія суддів не може у повній мірі погодитися з такими висновками суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на невідповідність дій державного виконавця положенням Закону України «Про виконавче провадження», а також на те, що торгуючою організацією не було його повідомлено про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та стартову ціну реалізації майна.

Відповідно до роз»яснень Вищого Спеціалізованого Суду України, викладених в листі від 28.01.2013 року при вирішенні справ про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи, прийнятих (вчинених, допущених) під час виконання виконавчих написів нотаріуса, слід керуватися статтями 15,383 ЦПК України, частиною 5 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», а також враховувати пункт 5 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час виконання виконавчих написів нотаріуса, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Встановивши, що неправомірні дії державного виконавця та відповідних працівників торгуючої організації , які полягали в недотриманні правил про інформованість позивача щодо проведення прилюдних торгів, призвели до порушення його майнових прав, суд не врахував зазначені вище роз»яснення та не встановив, якою правовою нормою регулюються правовідносини з приводу реалізації майна, на яке звернуто стягнення за виконавчим написом нотаріуса.

Крім того, як встановлено з матеріалів справи, продаж майна, що належало боржнику - автомобіля марки Lexus IS 250 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, здійснено на підставі Порядку реалізації арештованого майна № 42/5 від 15.07.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.07.1999 року за № 480/3773, яким регламентовано порядок реалізацію арештованого майна, за винятком нерухомого майна, майна вилученого законом з обігу, та майна, зазначеного в частині п'ятій статті 55 Закону України "Про виконавче провадження" (п 1.1).

Даним документом передбачено, що реалізація арештованого майна здійснюється державним виконавцем шляхом його продажу на аукціоні, про що й зазначено в протоколі проведеного аукціону 03.10.2012 року.

Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна №68/5 від 27.10.1999 року, затв. Міністерством юстиції України 02.11.1999 року за № 745/4038, на підставі якого задоволено позов, регулює порядок реалізації арештованого нерухомого майна.

Таким чином, суд застосував до спірних правовідносин матеріальний закон, який не підлягає застосуванню.

Не можна також погодитися з висновком суду в частині визнання недійсними договору купівлі-продажу автомобіля марки Lexus IS 250 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, укладеного за результатами проведення 3.10.2012 року приватним підприємством "Нива-В.Ш" прилюдних торгів, оскільки даний висновок не грунтується на вимогах закону та обставинах справи.

Як вже наголошувалося, за результатами проведеного 03 жовтня 2012 року аукціону договір купівлі-продажу транспортного засобу не укладався; згідно п.7.1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮ України №42/5 право власника на майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно.

За таких обставин, суд безпідставно задовольнив вимоги позивача щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Щодо посилань позивача на те, що він належним чином не був проінформований про проведення прилюдних торгів ( у даному випадку-аукціону), то вони свого підтвердження не знайшли.

Так, зі змісту позовної заяви позивача встановлено, що останньому було відомо про наявність кредитної заборгованості перед ПАТ «Банк Кредит Дніпро», про вчинення виконавчого напису нотаріусом, про відкриття 03 лютого 2009 року виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса від 27 листопада 2008 року ( з пропозицією добровільно погасити борг перед стягувачем) та арешт належного йому транспортного засобу; також матеріали справи містять дані щодо розміщення 14 вересня 2012 року Філією 10 П.П. »Нива-В.Ш« оголошенням про проведення аукціону 03.10.2012 року на веб-сайтах Міністерства юстиції України із зазначенням дати проведення аукціону, місця проведення, номера і найменування лота, його місцезнаходження, стартової ціни (а.с. 57,58); результати проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, яке належить ОСОБА_4 відображено у протоколі від 03 жовтня 2012 року; в протоколі вказано : дата проведення аукціону, місце проведення, прізвище ліцитатора, номер і найменування лота, його місцезнаходження, стартова ціна, відомості про учасників, пропозиції учасників, прізвище переможця аукціону, ціна продажу, розмір суми гарантійного внеску, порядок внесення вартості транспортного засобу переможцем аукціону (а.с.178) ; 04 жовтня 2012 року між директором Філії 10 ПП «Нива В.Ш.» та переможцем аукціону підписано акт прийому-передачі колісного транспортного засобу (а.с.182) ; 09 жовтня 2012 року головним державним виконавцем складено Акт про придбання арештованого майна з прилюдних торгів (а.с.180); 24 грудня 2012 року головним державним виконавцем ВДВС Кагарлицького району винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса №4499, виданого 27 листопада 2008 року ( а.с.14-15).

Згідно даних ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції матеріали виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_4 відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби на даний час знищено.

В силу ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому не може бути залишеним без змін, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким слід відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія

Вирішила

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити .

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 червня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :