Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2016 Справа №607/18022/15-ц

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Грицай К.М.

за участю секретаря Григорусь О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, посвідченого 11.03.2013 року державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що при складенні спірного заповіту від 11.03.2013 року волевиявлення заповідача ОСОБА_5 не було вільним і не відповідало її волі, а було спричинено довготривалим психологічним тиском, що чинився на неї відповідачем. Мати позивача завжди знала, що квартира придбана за власні кошти позивача та після смерті мала належати її дочці ОСОБА_4 одноособово та саме тому і склала заповіт від 12.06.1998 року на дану квартиру одразу після її придбання. Однак, протягом останніх років життя ОСОБА_5 постійно жалілась на відповідача, що він не дає їй спокійно жити, провокує постійні сварки та вимагає, щоб вона склала новий заповіт на нього.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з підстав та мотивів, зазначених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 позов не визнали та пояснили, що 11.03.2013 року ОСОБА_5 склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, відповідно до якого вона діючи добровільно і перебуваючи у здоровому глузді та ясній памяті, розуміючи значення своїх дій заповіла ОСОБА_2 все її майно, де б воно не знаходилось та з чого воно б не складалось, а також майно, яке буде належати їй на день її смерті і на яке за законом матиме право. Враховуючи вищенаведене, просять суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори у судовому засіданні не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі згідно чинного законодавства.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав:

ОСОБА_5 померла 27.12.2014 року у м. Тернополі, відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД № 181358, виданого 29.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби міського управління юстиції.

Як слідує із свідоцтва про народження серії 1-ИД № 108507 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 є рідною матірю позивача.

Як вбачається з витягу № 3 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 27.08.1983 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 одружились, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Франковська». 20.01.1988 року вказаний шлюб було розірвано на підставі рішення суду.

Згідно витягу № 1 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 29.07.1988 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 одружились, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Пицишин». 16.06.1993 року вказаний шлюб було розірвано на підставі рішення суду.

Згідно заповіту від 11.03.2013 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого воно б не склалося, а також те майно, яке буде належати їй на день смерті і на яке за законом матиме право ОСОБА_2.

Як вбачається з інформації, наданої Першою Тернопільської державною нотаріальною конторою від 30.12.2015 року за № 4881/01-16, 13 березня 2015 року за № 431 до Першої тернопільської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_2, за якою і було заведено спадкову справу № 181/2015 до майна померлої 27 грудня 2014 року ОСОБА_5. Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 11 березня 2013 року за реєстровим № 3-377 було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_5, на усе майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось в користь ОСОБА_2. 13 травня 2015 року за вхідним номером 651/02-14 до Першої тернопільської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини після померлої 29.12.2014 р. ОСОБА_5 від ОСОБА_4, справжність підпису на якій засвідчено віце-консулом Посольства України в Португальській Республіці ОСОБА_11 06 липня 2015 року за вхідним номером 987/02-14 до Першої тернопільської державної нотаріальної контори надійшла заява про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від ОСОБА_4, оскільки вона звертатиметься до суду для визнання заповіту недійсним. 08 липня 2015 року до Першої тернопільської державної нотаріальної контори надійшла позовна заява про визнання заповіту недійсним, позивачем у даній справі є ОСОБА_4, відповідач - ОСОБА_2, третя особа - Перша тернопільська державна нотаріальна контора. 22 червня 2015 року у справі № 607/7047/15-ц Тернопільським міськрайонним судом було винесено рішення, яким встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт перебування в родинних відносинах, що ОСОБА_5, яка померла 27.12.2014 р. була матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. 21 жовтня 2015 року у справі № 607/11926/15-ц Тернопільським міськрайонним судом було винесено ухвалу про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Перша тернопільська державна нотаріальна контора.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За умовами ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

За умовами п.п. 2,3 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно п.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

На підставі ч. 1 ст. 231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Статтею 1257 ЦК України роз'яснено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_4 в якості свідка пояснила, що вона передавала матері зароблені нею кошти в сумі 12000 доларів США для придбання їй квартири та вони домовились, що мати оформить документи на квартиру на своє імя та складе заповіт на квартиру на користь ОСОБА_4, оскільки вона перебувала в той час за кордоном. Мати казала, що в ОСОБА_2 є квартира, оскільки вони сплатила кошти за дольову участь. На даний час вона перебуває за кордоном, спілкувалась з матірю по телефону, приїжджала один раз у рік. З 2012 року вона з матірю не спілкувалась, оскільки в них були непорозуміння. Їй відомо проте, що ОСОБА_2 постійно вимагав у матері гроші, чинив на неї тиск.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що їй відомо про те, що однокімнатну квартиру по вул. Миру, 1, було придбано за кошти позивача та було складено заповіт на позивача. Також пояснила, що померла ОСОБА_5 жалілась на свого сина ОСОБА_13, що він несерйозний, не допомагає їй на дачі, вона змушена постійно йому давати гроші на прожиття, він іноді проживав з матірю. Також зазначила, що їй невідомо, чому померла ОСОБА_5 склала заповіт на сина.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що його мати ОСОБА_4 була на заробітках в Москві та залишила ОСОБА_5М гроші для придбання квартири, та ОСОБА_5 придбала однокімнатну квартиру на своє імя, склавши заповіт в користь позивача. Він приїхав з-за кордону у 2013 році та з березня по травень 2013 року жив з бабусею, бабуся казала, що відповідач ОСОБА_7 та його сімя налаштовують бабусю проти нього, оскільки вважають, що він приїхав відібрати в неї квартиру. Також, пояснив, що відносини між його померлою бабцею ОСОБА_5 та відповідачем були нормальні, лише бабця жалілась, що їй важко, та одного разу бабця йому подзвонила та сказала, що ОСОБА_7 їй погрожував та вчинив скандал в її квартирі. Незадовго до смерті бабця йому говорила, що вона повинна йому заповісти квартиру.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що квартири, в якій проживала померла ОСОБА_5, була придбана за кошти позивача ОСОБА_4, однак оформила документи на свої ім.я. зазначила, що відносини між ОСОБА_5 та її сином ОСОБА_2 були нормальні, однак померла казала, що він ніколи не має грошей, що вона змушена йому давати гроші, та він не допомагає їй на дачі. Факти тиску з боку ОСОБА_2 на матір ії невідомі.

Свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 в судовому засіданні засвідчили, що відносини між відповідачем ОСОБА_2 та його матірю були нормальні, вона казала, що хоче квартиру заповісти йому, їм невідомо, за чиї кошти була придбана дана квартира, щодо фактів тиску на ОСОБА_5 з боку відповідача їм невідомо.

Проте, поясненнями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_14Я, ОСОБА_15 не підтверджено факту здійснення тиску зі сторони відповідача на заповідача, тому відкидає пояснення цих свідків як такі, що не є належними.

Поряд з тим, суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, оскільки дані свідки знаходяться у давніх дружніх відносинах із відповідачем ОСОБА_7 Крім того, покази цих свідків не спростовують інших доказів, здобутих у судовому засіданні.

Таким чином, пояснення позивача ОСОБА_4 не підтверджені доказами, поданими нею в судове засідання.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позивача, а саме щодо складення заповідачем ОСОБА_5 заповіту в користь відповідача ОСОБА_19 проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, в судове засідання подано не було, а судом не здобуто.

Отже, з цього випливає, ОСОБА_5, під час вчинення правочину, а саме складення та посвідчення заповіту від 11.03.2013 року, яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого воно б не склалося, а також те майно, яке буде належати їй на день смерті і на яке за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2, діяла відповідно до її справжньої волі та не у звязку із застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи.

Таким чином, позивачем не доведено обґрунтованості своїх вимог щодо визнання судом недійсним спірного заповіту.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, те що заповіт ОСОБА_5 склала більше ніж за пів року до її смерті, а також що в ході судового розгляду доводи позивача щодо вчинення даного правочину внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, не знайшло свого підтвердження, те що спірний заповіт складений з додержанням вимог, передбачених ст. 203 ЦК України, суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 60, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. 203, 215, 231, 1233, 1234, 1235, 1257 ЦК України, ст. 44 Закону України «Про нотаріат», суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_20

Згідно з оригіналом:

Суддя К.М. Грицай