Справа №461/107/16-ц
Провадження №2/461/569/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

16 лютого 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

при секретарі Пелех О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 Ісаєвича, з участю третьої особи Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області про звільнення майна з-під арешту -

в с т а н о в и в:

ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулось в суд з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту заставне майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 М. у м.Львові, що накладений Франківським РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області постановою про накладення арешту на майно №144-2466 від 21.07.2009 року, реєстраційний номер обтяження 8909906.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 17 грудня 2007 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1301/1207/71-088. Також, 17 грудня 2007 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, відповідно до п.2 якого на забезпечення виконання основного зобов'язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 М. в місті Львові. Зазначає, що дане обтяження було зареєстроване у Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер 6240989), а також в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (реєстраційний номер 6240829). Надалі, 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. Стверджує, що разом із тим, 28.11.2012 року між ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. Тобто, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТзОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача. Окрім цього зазначає, що згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 13.12.2012 року, з реєстраційного запису № 6240989, внаслідок відступлення прав, вилучено іпотекодержателя ТзОВ «Вектор плюс» та додано іпотекодержателя ТзОВ «Кредитні ініціативи». Однак, позивачу стало відомо, що 21.07.2009 року Франківським РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області винесено постанову №144-2466 про накладення арешту на майно, якою було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику, в тому числі і на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці ТзОВ «Кредитні ініціативи». Просить позов задоволити.

У судове засідання представник позивача не зявився, однак одночасно із позовом подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позов підтримує та просить задоволити. Проти постановлення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності з постановленням заочного рішення, проти чого представник позивача не заперечує.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно із ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, з наступних підстав.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 3 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку гграв чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Судом встановлено, що 17 грудня 2007 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1301/1207/71-088. Також, 17 грудня 2007 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, відповідно до п.2 якого на забезпечення виконання основного зобов'язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 М. у м. Львові. Дане обтяження було зареєстроване у Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер 6240989), а також в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (реєстраційний номер 6240829).

Надалі, 28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу.

Відповідно до п.2.1, 2.2. вказаного договору клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. Тобто, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТзОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора.

Також встановлено, що згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 13.12.2012 року, з реєстраційного запису № 6240989, внаслідок відступлення прав, вилучено іпотекодержателя ТзОВ «Вектор плюс» та додано іпотекодержателя ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Встановлено, що 21.07.2009 року Франківським РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області винесено постанову №144-2466 про накладення арешту на майно ОСОБА_1, якою було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику, в тому числі і на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Тобто, винесена Франківський РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області 21.07.2009 року постанова про арешт майна боржника пізніше внесеного обтяження нерухомого майна від 17.12.2007 року та до припинення чи розірвання договору іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судові витрати на підставі ст.88 ЦПК України необхідно залишити за позивачем, оскільки такий не просить про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.1, 3 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 16, 572, 575 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 169, 197, 212-215, 224 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Звільнити з-під арешту заставне майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 М. у м.Львові, що накладений Франківським РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області постановою про накладення арешту на майно № 144-2466 від 21.07.2009 року, реєстраційний номер обтяження 8909906.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.