АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/406/16 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Гурзель І. В., Фащевська Н. Є.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - позивача ОСОБА_1,

представника позивачів ОСОБА_1, Домбровсь

кої Г.П. - адвоката ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3-

нюка О.О., ОСОБА_4 та представника відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7,- адвоката ОСОБА_8В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_10 до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Острозького 70, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, Державна реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про визнання незаконними правових актів, що порушують право власності, скасування правовстановлюючих документів та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року задоволено заяву представника позивачів ОСОБА_2 у цивільній справі № 607/16373/15-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_10 до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Острозького 70, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, Державна реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції про визнання ннзаконними правових актів, що порушують право власності, скасування правовстановлюючих документів та витребування майна з чужого незаконного володіння. Накладено арешт на квартири №№ 9, 10, 12 у будинку № 70 по вул.Кн.Острозького в м.Тернополі, що належать відповідно ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та мансардний поверх цього ж будинку, що належить ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 просять скасувати зазначену ухвалу, вважаючи її необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовують тим, що судом безпідставно вирішено питання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_6, яка в свою чергу не є стороною у даній справі. Крім цього, вважають, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом не враховано вимоги ч.4 ст.153 ЦПК України та розяснення Верховного Суду, викладені у Постанові Пленуму № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову в частині покладення на позивачів обовязку внесення на депозитний рахунок застави, достатньої для запобігання зловживанню забезпечення позову. Також, звертають увагу не те, що арешт накладено на нерухоме майно - власність апелянтів на суму, яка значно перевищує вимоги позовної заяви, оскільки позовні вимоги заявлено про витребування у відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_5 приміщень горища площами відповідно 12 кв.м і 13,4 кв.м, а арешт накладено на усю площу квартир. Крім цього, вважають, що висновки суду про наміри відчужити ними квартири грунтуються на припущеннях, стверджують, що ними не робиться жодних спроб відчужити майно та не подавалось оголошень про продаж майна.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_4, представник відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_4В адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_1, представник позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_2 відносно доводів апеляційної скарги заперечили. Вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною й такою, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність ухвали Тернопільського міськрайонного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи вказану заяву, суд обґрунтовував свої висновки тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду по даній цивільній справі, в зв'язку з чим необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачам.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в частині накладення арешту на майно відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, яка вирішується на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.16 свої постанови від 12 червня 2009 року № 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції заява про забезпечення позову за змістом повинна відповідати вимогам частини другої статті 151 ЦПК. Вживаючи заходи забезпечення позову, необхідно враховувати роз'яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, що звертає увагу судів на те, що за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Крім цього, як розяснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів оглянутої апеляційним судом справи № 607/16373/15-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_10 до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 вбачається, що між сторонами виник спір з приводу користування майном, що належить на праві спільної сумісної власності усім співвласникам квартир будинку по вул.Кн.Острозького,70 в м.Тернополі, частина якого шляхом реконструкції була приєднана до квартир відповідачів.

В ході розгляду даного спору позивачі звернулись з заявою про забезпечення позову (а.с.49-50).

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі не є первісними власниками спірних приміщень, а на інтернет-сайті Дом РІА розміщено оголошення про продаж приміщення, власником якого є ОСОБА_4, й відносно якого існує спір між сторонами у справі (а.с.54-57).

Також, матеріалами справи стверджується той факт, що відповідачі у даній справі користуються спірним майном на підставі нікчемних договорів (а.с.16-17, 18-24, 31, 35).

Перелічені обставини в сукупності, на думку колегії суддів, свідчать про наявність у суду першої інстанції підстав для задоволення заяви представника позивачів ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову стосовно майна відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у вигляді накладення арешту.

Доводи апеляційної скарги в частині неврахування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали вимог ч.4 ст.153 ЦПК України та відповідних розяснень Верховного Суду, викладених у Постанові Пленуму № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову в частині покладення на позивачів обовязку внесення на депозитний рахунок застави, достатньої для запобігання зловживанню забезпечення позову, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказана норма закону й відповідні розяснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України передбачають право (а не обовязок !) суду вчинити відповідні дії. При цьому твердження представника відповідача про спричинення його довірителям збитків внаслідок вжиття судом заходів забезпечення позову, як такі, що не стосуються предмета судового розгляду, колегією суддів до уваги не приймаються. Частина 3 ст.155 ЦПК України передбачає право особи, яка вважає, що забезпеченням позову їй завдано збитків, на звернення з окремим позовом про відшкодування останніх.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги в частині неврахування судом вимог закону щодо співмірності. Так, незважаючи на те, що позивачами ставилося питання про витребування у відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_5 приміщень горища площами відповідно 12 кв.м і 13,4 кв.м, оскільки спірні площі є частинами квартир та не виділені в натурі, накладення арешту лише на кожну з цих частин не може вважатися обгрунтованим, оскільки зробить неможливим виконання ухвали. З тих самих підстав, що спірні площі є частинами квартир, що не виділені в натурі, накладення арешту на всю квартиру кожного з відповідачі не може вважатися таким, що порушує права останніх. Оскільки співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії, колегія суддів вважає, що вжиття заходів у забезпечення позову у вигляді накладення арешту з врахуванням обставин справи повністю відповідає вимогам закону.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є й доводи апеляційної скарги в частині невідповідності висновків суду обставинам справи, що полягає у відсутності в суду підстав вважати існування у відповідачів намірів відчужити ними квартири, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи оголошенням на інтернет-сайті Дом РІА про продаж, зокрема спірного майна ОСОБА_4 (а.с.54-57). При цьому, надану представником відповідачів довідку агенції нерухомості Фаворит про те, що розміщення оголошення про продаж квартири ОСОБА_4, ними здійснювалось на підставі звернення від лютого 2012 року, а в 2015-2016 р.р. власник з аналогічним оголошенням не зверталася й таке розміщене з їх ініціативи, в сукупності з пасивним відношенням відповідача до розміщення такої реклами (яка існувала, як на день звернення позивачів з заявою, так і на час розгляду справи апеляційним судом), колегія суддів не вважає належним доказом відсутності намірів відчужити майно. Крім цього, колегія суддів звертає увагу відповідачів, що закон (ст.153 ЦПК України) визначає правовою підставою для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову не лише дані про те, що існує реальна загроза в майбутньому в невиконанні рішення суду, а й той факт, що між сторонами існує спір і невжиття заходів в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення. При цьому, наявність між сторонами спору, який триває декілька років, що неодноразово було предметом розгляду судів, в ході дачі пояснень при апеляційному розгляді справи підтвердили представники обох сторін. В свою чергу, доводи скарги в частині, що оголошення на інтернет-сайті про продаж квартири, розміщено самими ж позивачами, колегія суддів вважає лише припущеннями, оскільки такі не підтверджені жодними належними й допустимими доказам, а тому не можуть бути взятими до уваги.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги в частині незаконності вжиття заходів забезпечення позову до майна ОСОБА_6, яка не є стороною у даній справі, колегія суддів вважає обгрунтованими й такими, що заслуговують на увагу.

Так, як вбачається зі змісту позовної заяви позивачами у справі № 607/16373/15-ц є ОСОБА_1 і ОСОБА_10, а відповідачами ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4, про витребування майна у яких і заявлено уточнений в подальшому позов.

Крім цього, з матеріалів оглянутої апеляційним судом справи № 607/16373/15-ц справи вбачається, що з окремим позовом до ОСОБА_6 про визнання незаконними правових актів, що порушують право власності, витребування майна (квартири АДРЕСА_2) з чужого незаконного володіння зверталася ОСОБА_11

Разом з тим, матеріали справи № 607/16373/15-ц не містять даних про обєднання обох позовів в одне провадження. Як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, й що не заперечується представниками обох сторін, справа за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_6 розглядається в іншому провадженні, в даний час провадження у ній зупинено до вирішення справи № 607/16373/15-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_10 до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4

За вказаних обставин, у суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не було передбачених законом підстав для задоволення заяви ОСОБА_1, ОСОБА_10, інтереси яки представляє адвокат ОСОБА_2, про вжиття заходів забезпечення позову стосовно майна (квартири) ОСОБА_6, яка не є стороною (відповідачем) у даній справі. А тому, апеляційна скарга в частині скасування заходів забезпечення позову на квартиру № 12, що по вул.Кн.Острозького,70 у м.Тернополі, належну на праві власності ОСОБА_12 підлягає задоволенню з постановвленням у цій частині нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, зупинення провадження у справі не перешкоджає розгляду заяви сторони про вжиття заходів забезпечення позову саме в цій справі за наявності передбачених законом підстав, а тому не позбавляє ОСОБА_11 на звернення з відповідною заявою по відношенню до майна ОСОБА_6 при розгляді її позовних вимог.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України підставою зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції й постановлення ухвали з цього питання апеляційним судом є порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.152 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.2, 315 ч.ч.1, 3; 317 ч.1, 319 ч.1, 324 ч.1 п.2, 325 ч.1 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_6 скасувати. Постановити в цій частині нову ухвалу, якою в задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_10 інтереси яких представляє адвокат ОСОБА_2, про вжиття заходів забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_10 до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Острозького 70, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, Державна реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції про визнання незаконними правових актів, що порушують право власності, скасування правовстановлюючих документів та витребування майна із чужого незаконного володіння шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_6, - відмовити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : І.В.Гурзель

ОСОБА_13