У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Коротуна В.М.,
Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 08 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_6звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки та просила в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 перед ОСОБА_6, за кредитним договором № 0 від 24 грудня 2007 року у розмірі 1 902 881,01 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на земельну ділянку площею 0,100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить ОСОБА_7 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 20 березня 2006 року, виданого згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 грудня 2002 року, Овідіопольським районним відділом земельних ресурсів шляхом визнання за ОСОБА_6 права власності на вищевказану земельну ділянку; визнати за ОСОБА_6 право власності на предмет іпотеки, а саме: на спірну земельну ділянку площею 0,100 га, за вартістю, визначеною суб'єктом оціночної діяльності; припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_7 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 перед ОСОБА_6, за кредитним договором № 0 від 24 грудня 2007 року у розмірі 1 902 881,01 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на земельну ділянку площею 0,100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить ОСОБА_7 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 20 березня 2006 року, виданого згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 грудня 2002 року, Овідіопольським районним відділом земельних ресурсів Одеського обласного головного управління земельних ресурсів шляхом визнання за ОСОБА_6 права власності на вищевказану земельну ділянку, якою забезпечено виконання зобов'язань ОСОБА_7 за кредитним договором № 0 від 24 грудня 2007 року. Визнано за ОСОБА_6 права власності на предмет іпотеки, а саме: на земельну ділянку площею 0,100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Припинено право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 08 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, виходив з того, що оскарженим рішенням вирішено питання про права та інтереси ОСОБА_8, як співвласника предмету іпотеки, проте останній до участі у справі залучений не був.

Проте повністю з висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 24 грудня 2007 року (далі - кредитний договір) ОСОБА_7 отримала від ПАТ АКІБ «УкрСибБанк» кредит у розмірі 100 тис. доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,4 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 грудня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_7 та ПАТ АКІБ «УкрСибБанк» було укладено іпотечний договір від 24 грудня 2007 року (далі - іпотечний договір), за умовами якого ПАТ АКІБ «УкрСибБанк»» прийняло в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме, земельну ділянку площею 0,100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 грудня 2002 року.

На підставі договору факторингу № 4 від 11 червня 2012 року права вимоги за Кредитним договором відступлені ПАТ АКІБ «УкрСибБанк» Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (далі - ТОВ «Кей-Колект»). На момент укладення даного договору заборгованість відповідача перед ПАТ АКІБ «УкрСибБанк» складала 92 816, 65 доларів США.

20 червня 2012 року AT «УкрСибБанк» направлено на адресу ОСОБА_7 повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором TOB «Кей-Колект».

30 червня 2015 року право вимоги за вищезазначеним кредитним договором TOB «Кей-Колект» відступлено TOB «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку». Відповідне повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором TOB «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» у розмірі 1 902 881 грн також було направлено відповідачеві.

Цього ж дня, 30 червня 2015 року між ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» та ОСОБА_6 укладено договір відступлення права вимоги № В-14/15, згідно з яким права вимоги за кредитним договором відступлені TOB «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» позивачеві. Розмір заборгованості відповідача перед TOB «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», що відступлена, складав 1 902 881,01 грн. Відповідне повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором ОСОБА_6, у розмірі 1 902 881 грн було направлено відповідачеві.

Зі змісту договору відступлення права вимоги №В-14/15 від 30 червня 2015 року вбачається, що право вимоги за іпотечним договором, що відступається за цим договором, є право іпотекодержателя у разі невиконання боржником умов кредитного договору, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором.

30 червня 2015 року у зв'язку з порушенням відповідачем положень п.5.5 кредитного договору, ОСОБА_6 було надіслано відповідачеві вимогу про зобов'язання здійснити погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 1 902 881,01 грн.

У разі невиконання свого зобов'язання відповідачеві роз'яснено право задоволення вимог кредитора шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя. ОСОБА_7 01 липня 2015 року власноручно отримала вимогу про усунення порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, проте, на протязі тридцятиденного терміну заборгованість у розмірі 1 902 881,01 грн не погасила, предмет іпотеки добровільно не передала позивачеві у власність у рахунок погашення заборгованості.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (ч. 1,2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюються до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 червня 2013 року, у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено частково. Зокрема, виділено ОСОБА_8 у приватну власність: Ѕ частину земельної ділянки площею 0,10 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2013 року рішення суду першої інстанції в тому числі в цій частині залишено без змін.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, належним чином не встановив в повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд, зазначаючи, що оскільки ОСОБА_8 не брав участі у справі, однак даним рішенням були порушені його права, так як він є співвласником спірної земельної ділянки, і будівельних матеріалів використаних для будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку повинен бути залучений до участі у справі, що є підставою для відмови у позові, залишив поза увагою положення ст. 23 Закону України «Про іпотеку» та п. 1.8 іпотечного договору, яким передбачено, що предмет іпотеки передається за згодою чоловіка іпотекодавця, ОСОБА_8 (а.с. 28).

За вказаних обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України, суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Не може залишатись в силі й рішення суду першої інстанції, оскільки вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України не звернув належної уваги на те, що п. 5.2 іпотечного договору передбачено, що задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя; шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому п. 5.3 цього договору визначено, що добровільна передача предмету іпотеки у власність іпотекодержателя здійснюється в порядку наведеному у Законі України «Про іпотеку». Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса після невиконання іпотекодавцем у 30-денний строк вимоги, згідно до повідомлення надісланого в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеки» (п. 5.4 іпотечного договору). Таким чином, судом першої інстанції залишено поза увагою, що такого способу як передача предмету іпотеки шляхом визнання права власності за рішенням суду умовами договору не передбачено.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції послався на вимоги ст. 174 ЦПК України та врахував пояснення відповідача під час розгляду справи, відповідно до яких остання визнала позов в повному обсязі через неможливість сплачувати кредит, проте не перевірив чи не суперечить таке визнання позову закону чи не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року та колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 08 лютого 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
Т.Л. Ізмайлова
В.М. Коротун
Г.І. Мостова