Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2016 Справа №607/12517/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого Стельмащука П.Я.

- секретаря Гудими Н.І.

- за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої ДТП в порядку регресу в розмірі 19220,12грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 18.12.2013р. між ПрАТ СК «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, згідно якого AT «СК «АХА Страхування» взяло на себе зобов'язання компенсувати будь яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1. 28.04.2014р. в м.Тернопіль сталася ДТП за участю транспортних засобів «TOYOTA - Camry», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, та «ВАЗ» д.н.з. А НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_1, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована. В результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ СК «Уніка», транспортний засіб «TOYOTA - Camry», д.н.з. НОМЕР_2. Згідно з умовами Договору, на підставі страхових актів було розраховано та виплачено Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 19220,12грн. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_1. Добровільно суму виплаченого страхового відшкодування відповідачем не повернуто.

Представник позивача ПрАТ СК «Уніка» ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених у ньому та наданих суду усних поясненнях.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, просили відмовити оскільки розмір збитків надто великий та не відповідає дійсності.

При розгляді справи судом встановлено наступне.

18.12.2013р. між ПрАТ СК «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 020014/4007/0000017, згідно якого ПрАТ СК «Уніка» взяло на себе зобов'язання компенсувати будь яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено постановою Тернопільського міськрайонного суду від 04.06.2014року, ОСОБА_1 28.04.2014 року близько 13 год. 00хв. в м.Тернополі, на перехресті вулиць Будного Шептицького (с.Петриків), керуючи автомобілем НОМЕР_5, перед поворотом ліворуч, не дав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку прямо, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п.16.13 ПДР України. За вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 993 Цивільного кодексу України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту № 020014/4007/0000017 від 18.12.2013р., на підставі страхового акту № 00141954 від 13.05.2014р., наказу №00141954 ЕК від 13.05.2014р. було розраховано та виплачено страхувальнику ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 19220,12грн. (16 575,42грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «Кристал-Моторс», 2 644,70грн. в рахунок погашення не сплаченої частини страхового платежу), що підтверджується платіжним дорученням № 016797 від 14.05.2014 p.

Відповідно до ч.1 cт.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, з врахуванням виплаченої суми в розмірі 19220,12грн., до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» перейшло право зворотної вимоги (регресу) на суму 19220,12грн.

Цивільно правова відповідальність ОСОБА_1 не застрахована, що і не заперечується відповідачем

Відповідачу ОСОБА_1 було направлено претензії від 01.07.2014 р. та 21.10.2014р. з проханням виплатити страхове відшкодування приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Уніка» в розмірі 19220,12грн., однак вимоги залишились без задоволення .

Відповідно до вимог ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 накористь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» підлягає стягненню сума у розмірі 19220,12грн., в якості відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. та 259,08 грн. витрат, повязаних із явкою до суду (витрати на пальне).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 213, 215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.993, 1191 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 19220,12 грн., в якості відшкодування фактичних витрат, повязаних з страховою виплатою ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 243,60 грн. судового збору та 259,08 грн. витрат, повязаних із явкою до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук