АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №662/800/15-ц Головуючий в І інстанції Марківський О.В.
Провадження №22ц/791/2061/16 Доповідач - Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Радченка С.В.

суддів: Вербицької Л.І., Колісниченка А.Г.,

секретар Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Альма» на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 19 серпня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія» до Фермерського господарства «Альма», ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та за зустрічним позовом Фермерського господарства «Альма» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія» про визнання правочину дійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія» ( далі - ТОВ «ПУСК») звернулося до суду із вказаним позовом зазначаючи, що відповідно до умов договору оренди землі від 01.11.2006 року, зареєстрованому у Новотроїцькому районному реєстраційному відділі Херсонської регіональної філії Центру державного земельного кадастру 01.11.2007 року, ОСОБА_1 передала йому в оренду на 12 років земельну ділянку загальною площею 12,77 га, розташовану на території Сергіївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, що складається з двох земельних ділянок площею 3,15 га та 9,62 га. У подальшому, 05.01.2015 року вона уклала договір оренди зазначеної вище земельної ділянки площею 9,62 га із фермерським господарством «Альма» (далі - ФГ «Альма»). Посилаючись на те, що договір між відповідачами було укладено під час дії договору оренди тієї ж земельної ділянки, укладеного між ним та ОСОБА_1, позивач просив визнати договір оренди земельної ділянки від 05.01.2015 року недійсним.

У травні 2015 року ФГ «Альма» звернулося до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного 01.11.2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ПУСК», не проведено, тому договір оренди цієї ж земельної ділянки укладено із ним правомірно. Враховуючи викладене, позивач просив визнати договір оренди земельної ділянки, укладений 05.01.2015 року між ФГ «Альма» та ОСОБА_1, дійсним.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 01 вересня 2015 року, позов ТОВ «ПУСК» задоволено. Визнано договір оренди земельної ділянки площею 9,62 га, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, укладений 05.01.2015 року між ОСОБА_1 та ФГ «Альма», недійсним. У задоволенні зустрічного позову ФГ «Альма» відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 березня 2016 року рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 01 вересня 2015 року в частині вирішення позову товариства з обмеженою відповідальністю «ПУСК» до ФГ «Альма», ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 19 серпня 2016 року позовні вимоги ТОВ «ПУСК» задоволені в повному обсязі, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 05.01.2015 року, укладений між ФГ «Альма» та ОСОБА_1, який зареєстровано 24.03.2015 року Реєстраційною службою Новотроїцького районного управління юстиції, щодо земельної ділянки площею 9,62 га, розташованої в адміністративних межах Сергіївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. У задоволенні зустрічних позовних вимог ФГ «Альма» відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ФГ «Альма» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічний позов, визнавши дійсним договір оренди землі від 05.01.2015 року, укладений між фермерським господарством «Альма» та ОСОБА_1.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов та визнаючи договір оренди земельної ділянки недійсним, суд першої інстанції виходив із того, що договір оренди від 01.11.2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ПУСК» укладено на 12 років, тому укладення 05.01.2015 року договору оренди земельної ділянки, яка входить до переданої позивачеві землі, із іншим орендарем, є неправомірним.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю належить земельна ділянка площею 12,77 га, яка складається з двох земельних ділянок: площею 3,15 га та 9, 62 га, що розташовані на території Сергіївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області (а.с.7).

01.11.2006 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «ПУСК» договір оренди землі, відповідно до умов якого передала в оренду на 12 років земельну ділянку площею 12,77 га, яка складалася з двох земельних ділянок площею 3,15 га та площею 9,62 га, розташовану на території Сергіївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області (а.с.5-6).

05.01.2015 року, під час дії зазначеного вище договору, ОСОБА_1 уклала із ФГ «Альма» договір оренди земельної ділянки площею 9,62 га, розташованої на території Сергіївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області (а.с.24-25). Цей договір 24.03.2015 року було зареєстровано у Реєстраційній службі Новотроїцького районного управління юстиції (а.с.4).

Відповідно до ст.90 ЗК України власник земельної ділянки має право передавати земельну ділянку в оренду.

Згідно зі ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частинами 1 та 5 статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ч.4 ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно із частиною п'ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою статті 4 Закону встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема й право оренди земельної ділянки.

Отже учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом з тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-643цс16 від 13 червня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до пункту 34 договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ПУСК» цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації (а.с.6зв).

Разом з тим, відповідно до листа відділу Держземагенства у Новтороїцькому районі Головного управління Держземагенства у Херсонській області, згідно даних «Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі», поземельної книги, що містить відомості про спірну земельну ділянку, в оренді у ТОВ «Південна Українська соєва компанія» перебуває належна ОСОБА_1 земельна ділянка площею 3,15 га, відомості стосовно передачі йому в оренду земельної ділянки площею 9,62 га відсутні. Відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Враховуючи той факт, що вказаний договір оренди земельної ділянки площею 9,62 га від 01.11.2006 року, укладений між ОСОБА_1та ТОВ «ПУСК» не був зареєстрований у встановленому законом порядку, а отже позивач, у відповідності до приписів земельного законодавства не набув прав та обов'язків по оренді спірною земельною ділянкою. Фактично між сторонами існували триваючі правовідносини з оренди землі на підставі укладеного договору, проте саме неналежне виконання позивачем обов'язків щодо державної реєстрації договору, не створило для ТОВ «ПУСК» юридичних наслідків за договором та не неунеможливило укладення між ОСОБА_1 та ФГ «Альма» договору оренди землі, який 25.03.2015 року був зареєстрований реєстраційною службою Новотроїцького районного управління юстиції в Херсонській області у відповідності до вимог закону, з якими і пов'язано набуття фермерським господарством права оренди спірної земельної ділянки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 212, 213, 303, 316 ЦПК України зазначених положень закону не врахував, фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, належним чином не встановив, зокрема, не звернув уваги на те, що укладення договору оренди земельної ділянки від 05.01.2015 року між ОСОБА_1 та ФГ «Альма» було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом першої інстанції повністю не встановлені, судове рішення не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ПУСК».

Разом з тим не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо задоволення зустрічних позовних вимог ФГ «Альма» щодо визнання дійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 05.01.2015 року між ФГ «Альма» та ОСОБА_1, оскільки рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 01 вересня 2015 року, в задоволенні вказаних позовних вимог було відмовлено, рішення в цій частині судом касаційної інстанції не переглядалось, та не передавалось на новий розгляд до суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції помилково зазначив в мотивувальній та резолютивній частині рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову, що є підставою для скасування рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Альма» задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 19 серпня 2016 рокускасувати, ухвалити нове, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія» в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає чинності після проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: Л.І. Вербицька

А.Г. Колісниченко