права № 294939//15-ц
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Шиянової Л.О.

за участю секретаря Крбеян К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Ворота» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ « ОСОБА_1 Ворота» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ «ОСОБА_1 Ворота» з позовом до ОСОБА_3, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь ПАТ «ОСОБА_1 Ворота» заборгованість за кредитним договором у сумі 1 535 368,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до умов Додаткової угоди від 14.09.2012 року №1 до договору №467ЧК від 10.08.2012 року, з урахуванням змін до неї, ОСОБА_3 було надано кредит у формі овердрафту: з 31.08.2012 року по 17.12.2012 року Банк зобовязався здійснювати списання коштів з карткового рахунку IS-Card №6820 понад їх залишок на картковому рахунку в межах ліміту, а позичальник зобовязаний повернути заборгованість за кредитом у терміни, встановлені графіком платежів, але не пізніше 17.12.2012 року та сплачувати проценти за користування ним за фіксованою ставкою 25,00% річних на визначеною Угодою умовах. Сума ліміту склала 1 081 000,00 грн., відповідно до умов Договору про зміни №3 від 30.09.2013 року до Додаткової угоди №1 до говору № 467ЧК від 10.09.2012 року.

Представник позивача у своїх письмових поясненнях (клопотання про доручення доказів) №Б/4 від 07.12.2015 року ( а.с.61) вказує, що банк виконав свої зобовязання в повному обсязі, натомість позичальник до 05.05.2014 року добросовісно користувався кредитними коштами ОСОБА_1: знімав кошти в межах встановленого ліміту, зокрема у сумі 1 072 054,83 грн., та вчасно їх повертав. 05.05.2014 року ОСОБА_3 зняв з карткового рахунку кредитні кошти ОСОБА_1 у с умі 1 080 979,31 грн. та не повернув їх, чим порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати процентів в строки, передбачені кредитним договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 25.02.2015 року складає 1 553 368,16 грн.

У зв'язку з викладеним представник позивача і звернувся до суду.

Представник позивача, ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності №16 від 07.12.201 року, в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача та додаткові письмові докази, позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.61-83).

Відповідач по справі в судове засідання жодного разу з травня 2015 року не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили.

У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.

Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що 10 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 Ворота» (банк) та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду №1 про надання кредиту у формі овердрафту до Договору №467ЧК.

До даної Додаткової угоди сторонами вносилися зміни Договором про зміни №3 від 30.09.2013 року та Договором про зміни .

Відповідно до остаточної редакції Додаткової угоди банк зобовязується з 31.08.2012 року по 17.12.2012 року надати позичальникові кредит у формі овердрафта: здійснювати списання коштів з карткового рахунку IS-Card №6820 позичальника понад їх залишок на указаному рахунку в межах ліміту. Ліміт складає 1 081 000,00 грн.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 скористався кредитом у формі овердрафту на загальну суму 1 081 000,00 грн.

Відповідно Договору про зміни №3 до п.2.1 Додаткової угоди №1 від 31.08.2012 року, кредит надавався на строк з 31.08.2012 року по 29.08.2014 року зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 25,00% річних ( а.с.15).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Пунктом 2.1 Додаткової угоди №1 передбачено, що позичальник зобовязується повернути заборгованість за кредитом у терміни, встановлені Графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту.

Згідно п. 3.1 Додаткової угоди №1 передбачено, що за користування кредитом Банк щомісячно нараховує, а позичальник сплачує проценти ОСОБА_1 готівковим або безготівковим шляхом на рахунок №2625* у порядку, передбаченому Угодою.

За користування кредитом після закінчення строку, на який його було надано, проценти сплачуються за ставкою на 10 процентних пунктів вищою, ніж та, яка визначена у п. 2.1 Угоди. (п. 3.3 Угоди)

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором.

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Так, п. 6.1.1 Додаткової угоди №1, передбачено, що у випадку порушення строку повернення кредиту та/або строків сплати процентів, банк може стягувати з позичальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 25.02.2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 1 535 368,16 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1 080 979,31 грн.; заборгованість за відсотками 278 448,42 грн.; пеня за простроченою заборгованістю за кредитом 146 479,98 грн., пеня за простроченою заборгованістю за відсотками 29 460,45 грн. (а.с. 76-80)

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо в договорі встановлений обовязок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обовязковості виконання договору.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 Ворота» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так, з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 654 грн., оскільки позивача звільнено від його сплати.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 208-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 524, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 626, 629, 631, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Ворота» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Ворота» заборгованість за кредитом за Додатковою угодою №1 ДО ДОГОВОРУ №467ЧК від 10.08.2012 року у сумі 1 535 368 ( один мільйон пятсот тридцять пять тисяч триста шістдесят вісім) грн.,16 коп.., з яких: заборгованість за кредитом 1 080 979,31 грн.; заборгованість за відсотками 278 448,42 грн.; пеня за простроченою заборгованістю за кредитом 146 479,98 грн., пеня за простроченою заборгованістю за відсотками 29 460,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 3 654 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя Л.О.Шиянова