ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7485/15-ц
Провадження № 2/362/392/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Корнієнка С.В., при секретарі Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кожухівське» про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з вимогами про стягнення з відповідача на їх користь моральної шкоди через гибель 23 лютого 2015 року на підприємстві їх чоловіка та батька ОСОБА_3 в сумі 150000 грн. на кожного.

Їх вимоги ґрунтуються на тому, що внаслідок смерті ОСОБА_3 вони, як дружина та син до теперішнього часу перебувають в стресовому стані, втратили інтерес до життя.

Через такий стан та пригніченість вони втратили зв'язки з більшістю своїх друзів та знайомих, що додатково завдає їм моральних переживань та потребує докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Смерть чоловіка потягла за собою у заявниці ОСОБА_1, як людини немолодого віку, перспективу майбутнього самотнього життя. При цьому, стан її здоров'я такий, що потребує тривалого відновлення, у зв'язку з чим вона та її син вимушені обходитися без цілодобової та щоденної матеріальної, моральної та фізичної підтримки з боку коханої людини.

Крім того, смерть ОСОБА_3 суттєво вплинула на матеріальний рівень забезпечення його родини, яка залишилася, потягла за собою повну відсутність перспективи її майбутнього благополуччя, члени родини змушені самостійно повсякденно виконувати свої та окремі обов'язки по домашньою господарству, тощо, що не є нормальним явищем. Втрата чоловіка та батька є болісною не відновлюваною для них втратою.

В судовому засіданні позивачі вимоги позову підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача вимоги не визнав, надав суду свої письмові заперечення, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими через загибель чоловіка та батька заявників з вини останнього.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з положень ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч.1 ст.61 ЦПК України, обставині, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У відповідності до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, здійснюється одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю особи, відшкодовується її чоловікові (дружині) та дітям.

Положеннями ст.1193 ЦПК України передбачено, що груба необережність потерпілого сприяла виникненню шкоди, залежно від ступеню вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до положень ст.237-1 КЗпП України, відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з положеннями п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння того, хто її спричинив, причинність звязку між шкодою та противоправними діями винного, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд мас виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності до свідоцтва серії І-ОК № 329440 від 26.02.2015 року, ОСОБА_3 помер 23 лютого 2015 року.

З огляду матеріалів справи, а саме, з акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 12 серпня 2015 року Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві, вбачається, що смерть ОСОБА_3, виявлене без ознак життя настала від гострого отруєння чадним газом та причиною нещасного випадку є не виконання останнім вимог інструкції (код 24.2), а саме, вимог п.3.22. Інструкції з охорони праці для охоронника зовнішнього № 93 від 10.01.2013 року № 5-2: «не користуватися нагрівальними приладами з відкритого нагрівальною спіраллю, кустарного виготовлення, а також електроприладами, які не мають інструкції по їх безпечній експлуатації, саморобними грубами, печами, буржуйками, а також обігрівачами з використанням паливно-мастильними матеріалами та наказу № 144 від 13.10.2014 року, яким «забороняється використання відкритих вогнищ, груб та печей»» (висновок експертизи № 80.2-02-305-1942.15 від 28.07.2015 року ДП КЕТЦ Держп.праці).

Крім того, встановлена відсутність технічної документації, згідно ДБН.2.5-67:2013, п.6.8 пічне опалення (код 03), особами, дії та бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку, крім загиблого, визнані начальник охорони та глава правління відповідача.

Суд також зазначає, що згідно висновку експертизи № 80.2-02-305-1942.15 від 28.07.2015 року Державного підприємства «Київській експертно-технічний центр Державної праці», проектна документація на будівлю поста охорони та технічне рішення на опалювальну установку, де відбулася загибель ОСОБА_3, (пічне опалення) відсутні.

Як вбачається з акту перевірки від 6 квітня 2015 року ТОВ «Саксес-Груп», димові та вентиляційні канали в приміщені поста охорони не відповідають технічним умовам та не придатні для відведення продуктів згорнення від опалюваних приладів.

Крім того, суд звертає увагу, що за повідомленням відповідача № с362 від 12.08.2015 року, у супереч наявному вищезазначеному медичному висновку, смерть ОСОБА_3 наступила від серцевого нападу.

Таким чином, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ступень спричинених відповідачем заявникам незручностей, та його вину в цьому, а також те, що порушення трудових прав загиблого призвело до його смерті, а його рідним спричинені певні душевні страждання, що вимагало від них додаткових зусиль для організації свого життя, і яку суд, враховуючи, необережність загиблого, у виді порушень правил пожежної небезпеки, зменшує розмір моральної шкоди, що заявлена в позові, встановлюючи її в сумі еквівалентної 150000 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 61, 88, 118, 158, 208, 209, 212- 215, 218, 223, 224-232 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кожухівське» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 75000 грн. на кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кожухівське» в дохід держави 2436 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.