РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

третьої осоти Качуровської І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

16.12.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що до 18.09.2012 року вона з відповідачем перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. У них від шлюбу з відповідачем народилась дочка ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_3 не цікавиться дочкою, не піклується про неї, не бере участі у її вихованні, матеріально не забезпечує, натомість вихованням та доглядом займається виключно позивач. Батько ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. З 2012 року дитину бачив лише два рази у 2012 році. До того ж, аліменти які було вирішено стягувати на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_6 не сплачує, його заборгованість по аліментах становить 29 835, 47 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також позивач наголосила, що відповідач навіть не вітає дочку в її День народження та на інші свята, а дитина вже не пам'ятає свого батька і його поява у житті дитини може знову травмувати дитину.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову без жодних доказових обґрунтувань, натомість вказавши, що дійсно бачив дочку з 2012 року по 2016 р. лише два рази. Вказав, що в силу матеріального становища не мав змоги допомагати дитині.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судовому засіданні пояснила, що позов є обґрунтованим, оскільки відповідач не піклується дитиною.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки оснований на законі, доведений зібраними документами у справі.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, її матір'ю є ОСОБА_1, а батьком ОСОБА_3

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2012 року шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно довідки Другого міського відділу ДВС Хмельницького міського управління юстиції № 10331 від 27.03.2015 року, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6, станом на 01.03.2015 р. становить 25635,47 грн.

Згідно довідки Другого міського відділу ДВС Хмельницького міського управління юстиції № 5265 від 17.02.2016 року, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6, станом на 01.02.2016 р. становить 29041,47 грн. Так, у 2011 році нараховано усього до сплати 5109,67 грн., сплачено 0 грн.; у 2012 р. нараховано 9600 грн., сплачено 0 грн.; у 2013 р. нараховано 7225,80 грн., сплачено 2200 грн.; у 2014 р. нараховано 7200 грн., сплачено 2500 грн., у 2015 р. нараховано 7200 грн., сплачено 1600 грн., у січні 2016 р. нараховано 600 грн., сплачено 1000 грн.

У відповідності до довідки, наданої завідуючою ДНЗ № 54 «Пізнайко» від 05.10.2015 р., вбачається, що батько ОСОБА_6 - ОСОБА_3 у період відвідування ДНЗ № 54 (з 01.11.2012 р.) жодного разу не відвідував дитячий садок, не цікавився у вихователів про розвиток дитини, не брав участі у фінансуванні перебування дитини у дитсадку, не вносив благодійні та інші внески на розвиток закладу, про що в судовому засіданні підтвердив і сам відповідач ОСОБА_3, що ні разу не був у садочку який відвідувала його дочка.

Як вбачається з довідки ЦІМ «Лінгуал Інститут» від 14.03.2015 р. № 37 ОСОБА_6 навчається у ЦІМ «Лінгуал Інститут» на індивідуальних заняттях з англійської мови з 01.09.2013 р. Організовує відвідування закладу та оплату за навчання мати дитини. Батько дитини жодного разу не з'являвся та не цікавився навчальним процесом дочки.

ОСОБА_6 з 2010 року знаходиться на обліку в приватному медичному кабінеті у лікаря ОСОБА_9 За період з 1.11.2014 по 1.1 1.2015 року вона відвідала приватного лікаря 8 разів. Дитину приводила та оплачувала прийом мати дитини та бабуся ОСОБА_10 що підтверджується довідкою від 12.11.2015 р.

Постановою Хмельницького міськрайонногосуду від 12 серпня 2015 року було встановлено, що ОСОБА_3 з вересня 2012 року припинив виконувати свої батьківські обов'язки: не займається вихованням дитини, не бере участь в її матеріальному забезпеченні, не відвідує дитину за місцем проживання та дитячому садочку, а отже своєю бездіяльністю та безвідповідальним ставленням до своїх батьківських обов'язків ОСОБА_3 порушив норми ч. 1 ст. 184 КУпАП, однак у зв'язку з збігом строку накладення адміністративного стягнення провадження по справі було закрито.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що батько малолітньої ОСОБА_6 - ОСОБА_3 разом з дитиною не проживає, не приймає жодної участі по вихованню дитини, а саме не займається її утриманням, не цікавиться життям і здоров'ям; не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не дбає про матеріальне забезпечення, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дівчинкою, не проявляє турботи, не сприяє розвитку природних здібностей, не утримує її матеріально. Кошти, які платив відповідач ОСОБА_3 по аліментах не є достатніми для прожиття дитини. В судовому засіданні сам відповідач ствердив, що тих коштів які він платив по аліментах на дитину не достатньо для прожиття. Дитина позбавлена батьківського піклування, догляд за дитиною здійснює мати ОСОБА_1, яка турбується про неї та матеріально утримує. Факт того, що відповідач ОСОБА_3 не бачив дочку з 2012 року до цього часу, а бачив лише два рази у 2012 році, не спілкувався з нею, нічого не дарував, окрім того що на День народження передавав подарунки кумом, підтвердив і сам відповідач та свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтвердив висновок органу опіки і піклування Хмельницької міської ради, про те що гр. ОСОБА_3 не піклується про фізичний та духовний розвиток дочки, здоров'я, матеріальне забезпечення, підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не проявляє батьківської турботи.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що мати дитини забороняла йому спілкуватися з дитиною, оскільки як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 не звертався у жодну з інстанцій щодо усунення перешкод у спілкуванні з дочкою та щодо налагодження стосунків із нею, не приходив у дошкільний дитячий заклад, нічого дівчинці не купував. ОСОБА_3 не надав жодних доказів своєї участі у вихованні дочки. До того ж, встановлено, що відповідач має заборгованість по аліментах на утримання дочки, а також з 2012 р. по сьогоднішній день ні разу не спілкувався з дитиною і навіть не намагався, матеріально не допомагав, життям дитини не цікавився.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України відповідача слід позбавити батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст. 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Суд застосовує крайню міру, позбавивши ОСОБА_3 батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини.

Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, та керуючись ст. ст. 15, 30, 60-62, 88, 212-215 Цивільного Процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно його малолітньої дочки: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: