Справа № 450/2959/16-ц Провадження № 6/450/122/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Штойка С.В.

з участю головного державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити подання головного державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про примусове проникнення на територію місця проживання боржника,-

встановив:

24.11.2016 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшло подання головного державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1, погоджене начальником Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2, в якому державний виконавець просить винести ухвалу про примусове проникнення на територію місця проживання боржника за адресою с. Зимна Вода, вул. Сагайдачного, 21, Пустомитівського району, Львівської області для проведення перевірки майнового стану боржника та опису і арешту майна боржника.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у Пустомитівському РВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження ВП 51886763 щодо виконання наказу №914/51/15, виданого Господарським судом Львівської області 02.10.2015 року про стягнення з боржника ФОП ОСОБА_3 на користь ТОВ «Євро-Трейд ЛТД» 89721,34 грн. 10.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано термін для самостійного виконання, про що повідомлено боржника. 11.08.2016 року державним виконавцем з метою забезпечення виконання даного виконавчого документа винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В ході виконавчого провадження державний виконавець скерував запити в державні органи, які здійснюють реєстрацію майна. Згідно повідомлення ОСОБА_4 у Львівській області боржнику на праві приватної власності належить автомобіль марки «Форт Ескорт» 1.6», н.з. 10844 ТС, 18.10.2016 року постановою державного виконавця оголошено розшук даного транспортного засобу. 07.09.2016 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. Згідно відповіді ПФУ боржник перебуває на обліку в Пустомитівському пенсійному фонді одержує пенсію за віком та отримує доходи від ТзОВ «Єврологістика Трепел Плюс». Стягувач звернувся із заявами про вжиття заходів тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та про звернення стягнення боргу на доходи боржника. 19.10.2016 року державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та скеровано за місцем отримання таких доходів. 26.08.2016 року державний виконавець здійснив вихід за місцем проживання боржника з метою перевірки майнового стану, однак провести опис не вдалося, оскільки ворота до будинку були зачинені. 29.09.2016 року державний виконавець повторно здійснив вихід за місцем проживання боржника для опису та арешту майна боржника і повторно не зміг провести опис майна боржника, оскільки донька боржника відмовилась надавати інформацію про місце перебування боржника та надати доступ до житлового приміщення для перевірки майнового стану. Станом на 22.11.2016 року рішення суду боржник не виконав, документи, які б підтверджували виконання рішення, державному виконавцю надані не були.

У судовому засіданні головний державний виконавець подання підтримала та дала пояснення, аналогічні мотивам, викладеним у ньому. Просила подання задовольнити.

Заслухавши пояснення головного державного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд дійшов до висновку, що у задоволенні такого слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що у провадженні Пустомитівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавче провадження ВП № 51886763 про примусове виконання наказу №914/51/15, виданого 02.10.2015 року Господарським судом Львівської області про стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ТзОВ «Євро-Трейд ЛТД» 89721,34 грн..

Виконавче провадження було відкрито на підставі постанови головного державного виконавця Пустомитівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 від 10.08.2016 року.

Відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, рішення суду є обов'язковим до виконання.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб ст. 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, № 606-XIV в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій (26.08.2016 року та 29.09.2016 року) встановлено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно до ст.ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.п.4, 13 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Таким чином, державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу, зобов'язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

З урахуванням наведених правових норм, суд приходить до висновку, що надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності беззаперечних доказів та підстав. В той же час, державним виконавцем таких доказів суду не надано, однак вчинено усі необхідні дії щодо стягнення коштів з боржника.

Судом встановлено, що акти державного виконавця, від 26.08.2016 року та 29.09.2016 року не відповідають вимогам Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" 02.04.2012, № 512/5, а саме дані акти були складені державним виконавцем одноособово у відсутності понятих чи інших осіб, що були залучені до проведення виконавчих дій, а тому суд не вбачає наявності цілеспрямованих дій чи бездіяльності з боку боржника, спрямованих на ухилення від виконання свого обовязку.

Зважаючи на те, що на державного виконавця покладено обовязок доказування у цій справі, а у поданні відсутні докази ухилення боржника від виконання своїх обовязків з виконання виконавчого документу та відсутні дані, які б вказували на те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань, а тому відсутні підстави у задоволенні подання головного державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 202, 376 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні подання головного державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 5-ти днів з дня її проголошення або отримання копії.

Суддя Мусієвський В.Є.