Ухвала

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., ПисаноїТ.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Універсальна», ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Універсальна» на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Універсальна» (далі - ПрАТ СК «Універсальна»), ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03 листопада 2012 року близько 22 год. на 12 км + 400 м автодороги Західний Обхід м. Львова, що на території Пустомитівського району Львівської області, водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «Мерседес Спринтер», державний номерний знак НОМЕР_1, що належав ОСОБА_4, при виїзді з вул. Кульпарківської м. Львова порушив правила дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Фольксваген Пасат»,державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого фізично знищено автомобіль останнього. Постановою слідчого органу міліції від 09 листопада 2013 року закрито кримінальне провадження, ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди у зв'язку з порушенням вимог п. 16.11 ПДР України. Зазначав, що цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована у ПрАТ СК «Універсальна» відповідно до договору страхування.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів майнову шкоду у розмірі 55 000 грн, завдану йому знищенням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія забезпеченого транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у ПрАТ СК «Універсальна»: із страховика забезпеченого транспортного засобу - майнову шкоду в розмірі 49 490 грн в межах ліміту відповідальності страховика за вирахуванням франшизи, а з відповідача ОСОБА_4 - 5 510 грн, що становить решту суми майнового відшкодування, яка не покривається страховою виплатою.

Заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ СК «Універсальна» на користь ОСОБА_3 49 490 грн страхового відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5 510 грн заподіяної майнової шкоди.

У касаційній скарзі ПАТ СК «Універсальна» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди під час розгляду справи встановили, що 03 листопада 2012 року близько 22 год. на 12 км + 400 м автодороги Західний Обхід м. Львова, що на території Пустомитівського району Львівської області, водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «Мерседес Спринтер», державний номерний знак НОМЕР_1, що належав ОСОБА_4, при виїзді з вул. Кульпарківської м. Львова порушив правила дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Фольксваген Пасат», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого фізично знищено автомобіль останнього.

Відповідно до постанови слідчого органу міліції про закриття кримінального провадження від 09 листопада 2013 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_5 правил дорожнього руху (п. 16.11 ПДР), у зв'язку з чим ОСОБА_3 завдано тілесні ушкодження легше, ніж середньої тяжкості, а тому відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та було встановлено ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Встановлено, що власником автомобіля марки «Мерседес Спринтер» державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у ПрАТ СК «Універсальна» згідно з договором страхування, поліс № 0405342, що діяв до 03 листопада 2013 року, відповідно до якого ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становив 50 000 грн, франшиза - 510 грн.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страховика.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст. 990 ЦК України).

Згідно з п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом п. 30.1 ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2 ст. 30 Закону).

Пунктом 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з врахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

З матеріалів справи вбачається та судами встановлено, що відповідно до звіту про оцінку автомобіля від 08 листопада 2013 року № 1219/13, складеного суб'єктом оціночної діяльності - оцінювачем ОСОБА_6 на підставі заяви ПрАТ СК «Універсальна», ринкова вартість автомобіля у непошкодженому стані склала 28 620 грн 22 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових склала 159 294 грн 69 коп., відповідно встановлено, що проводити відновлювальні ремонтні роботи автомобіля економічно недоцільно.

Однак встановлено, що звіт не містить висновку про вартість автомобіля ОСОБА_3 після дорожньо-транспортної пригоди, яка є необхідною для визначення вартості матеріального збитку, який підлягає відшкодуванню позивачу згідно з вимогами ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності».

На обґрунтування своїх доводів страхова компанія посилалась на визначення вартості автомобіля ОСОБА_3 після дорожньо-транспортної пригоди за наслідками проведеного онлайн інтернет-аукціону по придбанню цього транспортного засобу за найвищою пропозицією.

Згідно з наданими ПрАТ СК «Універсальна» доказами вартість автомобіля ОСОБА_3 після дорожньо-транспортної пригоди у наведений спосіб, а саме через онлайн-аукціон, була визначена за найвищою пропозицією станом на 17 листопада 2014 року, тобто через рік після проведення оцінки транспортного засобу для визначення його вартості до пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, апеляційний суд обґрунтовано не погодився з визначеним страховою компанією розміром страхового відшкодування, оскільки для його обрахунку страховою компанією було використано вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди відповідно до його оцінки станом на 05 листопада 2013 року, а вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди відповідно до оцінки, визначеної через онлайн інтернет-аукціон, станом на 17 листопада 2014 року.

Апеляційним судом було роз'яснено сторонам про необхідність проведення у даній справі експертизи для визначення вартості знищеного транспортного засобу позивача до моменту дорожньо-транспортної пригоди та після неї, однак сторони відмовились від проведення такої експертизи.

На підтвердження прийнятності розміру матеріального збитку за оскаржуваним рішенням суду першої інстанції сторона позивача надала апеляційному суду витяг із офіційного сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про розрахунок вартості пошкодженого транспортного засобу, згідно з яким середньоринкова вартість транспортного засобу марки «Фольксваген Пасат», 1989 року випуску, з пробігом 419 759 км, на час розгляду справи в суді становила 87 369 грн 94 коп., що є на 32 тис. грн меншим від визначеного позивачем розміром матеріального збитку.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, з урахуванням неприйнятності наведеного відповідачем розрахунку страхового відшкодування, а також з урахуванням наданих стороною позивача доказів у підтвердження дійсної ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу на момент розгляду справи в суді, який значно перевищує розмір матеріального збитку, визначеного позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, а також тієї обставини, що страховою компанією не було виплачено позивачеві у встановленому законом порядку страхового відшкодування за його заявою, а надані нею страховий акт та наказ про виплату страхового відшкодування не містять дати прийняття такого рішення, дійшли обґрунтованих висновків щодо стягнення розміру завданого матеріального збитку знищенням транспортного засобу, який підлягає стягненню із страховика забезпеченого транспортного засобу, оскільки, як встановлено судами, він не перевищує ліміту відповідальності страховика і відповідає середньоринковій вартості транспортного засобу на момент розгляду даної справи за вирахуванням вартості транспортного засобу в знищеному стані.

Отже, до зазначених висновків суди дійшли на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Універсальна» відхилити.

Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О.Писана