У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Буцяка З.І.

секретар судового засідання: Коробчук А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кузцецовської міської ради, Рівненської товарної біржі про визнання недійсними результатів земельних торгів ( аукціону).

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2016 року у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Кузцецовської міської ради, Рівненської товарної біржі про визнання недійсними результатів земельних торгів ( аукціону) відмовлено.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі позивач вказує на її незаконність, оскільки судом не враховано, що він як заявник навів суду докази та обґрунтування про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову про задоволення заяви.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не подав суду належних та переконливих доказів, що невжиття заходів забезпечення позову у випадку задоволення позовних вимог може зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими необхідно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, а не наявність належних і переконливих доказів.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, крім того, при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, відповідно до положень ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Проте, суд першої інстанції цих вимог закону не врахував.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з передачею до суду першої інстанції питання на новий розгляд, оскільки останній порушив порядок встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2016 року скасувати та передати питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: