Справа № 441/1158/15 Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 22-ц/783/1326/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

секретаря: Цапа П.М.,

з участю:прокурора Лящука Т.І.,

представника ОСОБА_3- ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокуратура Городоцького району Львівської області в інтересах держави звернулась в суд з позовом до ОСОБА_8, Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Відділ Державного агентства земельних ресурсів у Городоцькому районі Львівської області, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання недійсним державного акту серії НОМЕР_1 від 06.06.2011 року про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, зобов'язання ОСОБА_8 звільнити земельну ділянку, що розташована в с. Воля - Бартатівська, Городоцького району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 55328,2 грн. та приведення її у придатний для використання стан.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 17 грудня 2015 рокупозов задоволено частково, визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 06.06.2011 року про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2. Зобов'язано ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя с. Бартатів Городоцького району Львівської області, звільнити земельну ділянку, що в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області 243,60 грн. судового збору на користь держави (поточний рахунок 0076, , Банк одержувача ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО банку 825014, одержувач УДКСУ у Городоцькому районі).

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_8, вважає, що таке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом взято до уваги позовну вимогу прокурора Городоцького району Львівської області про те, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2013 року, скасовано рішення Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області №767 від 21.05.2010 року «Про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки площею 12,1 га для розміщення квартау індивідуальної житлової забудови в с. Воля Бартатівська та передачі безкоштовно у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуальних житлових будинків», однак судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що підставою для скасування рішення Бартатівської сільської ради від 21.05.2010 року №767, були помилки допущенні саме сільською радою, а не вина відповідача.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що Бартатівською сільською радою Городоцького району при прийнятті всіх рішень, відповідно до вимог чинного законодавства було отримано необхідні погодження, сільська рада при погодженні отримання відповідачем у власність земельної ділянки мала підстави бути переконаною в правильності своїх дій, а відтак він добросовісно отримав у власність спірну земельну ділянку, не знаючи та не маючи підстав вважати, що рішення Бартатівської сільської ради можуть бути скасовані.

Також апелянт зазначає, що подаючи позовну заяву про скасування державного акта Ж №173733 від 06.06.2011 року про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, прокурором Городоцького району Львівської області не наведено в чому полягає порушення інтересів держави, а також не вказано який саме орган державної влади або орган місцевого самоврядування, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення прокурора Лящука Т.І., третіх осіб - ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника ОСОБА_3- ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визнаючи недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив з незаконності рішення Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області №767 від 21.05.2013 року, на підставі якого був виданий державний акт.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі рішення Бартатівської сільської ради №767 від 21.05.2010 року та додатку до нього зі списком осіб, які отримали земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків в кварталі під забудову в с. Воля-Бартатівська, ОСОБА_8 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, відповідно до якого останній є власником земельної ділянки площею 0,0963 га, що знаходиться в АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер вказаної земельної ділянки НОМЕР_2 (а.с.9).

Водночас встановлено, що прокуратурою Городоцького району Львівської області в інтересах Городоцької районної державної адміністрації Львівської області та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області було заявлено адміністративний позов до Бартатівської сільської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішень Бартатівської сільської ради Львівської області №444 від 17.04.2008 року, №656 від 06.11.2009 року, №657 від 06.11.2009 року,№606 від 15.06.2009 року та №767 від 21.05.2010 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2013 року адміністративний позов прокурора задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Бартатівської сільської ради Городоцької району Львівської області № 606 від 15 червня 2009 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земель з передачі їх у власність громадянам для БОЖБ». Визнано протиправним та скасовано рішення Бартатівської сільської ради Городоцької району Львівської області № 656 від 06 листопада 2009 року «Про погодження і затвердження містобудівного обґрунтування розміщення кварталу індивідуальної житлової забудови». Визнано протиправним та скасовано рішення Бартатівської сільської ради Городоцької району Львівської області № 657 від 06 листопада 2009 року «Про затвердження матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки під квартал індивідуальної житлової забудови». Визнано протиправним та скасовано рішення Бартатівської сільської ради Городоцької району Львівської області № 767 від 21 травня 2010 року «Про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки площею 12,1 га для розміщення кварталу індивідуальної житлової забудови в с. Воля Бартатівська та передачі безкоштовно в приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуальних житлових будинків». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.19-24).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2013 року залишено без змін (а.с.15-18).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ст.121 Конституції України на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За положенням ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить в т.ч. розпорядження землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних громад.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Згідно ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).

Таким чином враховуючи роз'яснення Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства», державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України в редакції яка була чинною на час звернення до адміністративного суду при розгляді цивільних справ, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 140 ЗК України встановлено перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків, коли право власності набуто в установленому законом порядку. Разом із тим судом установлено, що відповідач набув право власності на земельну ділянку на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування.

Оскільки ОСОБА_8 набув право власності на земельну ділянку кадастровий НОМЕР_2 на підставі рішення Бартатівської сільської ради №767 від 21.05.2010 року, яке визнано незаконним, а відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що державний акт, який посвідчує право власності на земельну ділянку є недійсним.

З врахуванням положень ст. 121 Конституції України, ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р., відповідно до яких на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках, визначених законом, і що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення чи загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або здійснює неналежним чином орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб»єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу, безпідставними та необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо пред»явлення прокурором позову в інтересах держави.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором Городоцького району Львівської області при зверненні до суду із вказаним позовом не зазначено в чому полягає порушення інтересів держави, є безпідставними, оскільки з позовом про скасування рішень Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області звертався прокурор від імені Городоцької районної державної адміністрації Львівської області та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області і судом було встановлено факт порушення інтересів держави при винесенні оспорюваних рішень, на підставі яких і було видано державний акт на право власності на землю відповідачу, а тому на підставі абз.2 ч.2 ст.45 ЦПК України прокурор набув статусу позивача у даній справі.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що суд не надав належної оцінки доказам по справі, так як оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.,

Відтак, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції з врахуванням положень ч.1 ст. 303 в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року -залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.