Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 336/2923/15Головуючий у 1-й інстанції Голубкова М.А.
№22-ц/778/191/16Суддя-доповідач Гончар М.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Стрелець Л.Г., Каракуші К.В.

при секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (надалі - ПрАТ «СГ «ТАС») про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який у подальшому уточнив (а.с.82-83) та в якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду - витрати, понесені на поховання, встановлення пам'ятнику ОСОБА_4 у розмірі 18183,22 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року (а.с.117-118) у позові позивача у цій справі відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.124-125) просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вказаною скаргою позивача було відкрите (а.с.129), справу призначено до розгляду (а.с.131).

Відповідач ПрАТ «СГ «ТАС» подало апеляційному суду письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу позивача (а.с.135-136).

У судовому засіданні 22 грудня 2015 року було розпочато розгляд цієї справи апеляційним судом за участю позивача та представника останнього без участі представника відповідача (журнал судового засідання а.с.144) та оголошено перерву до 18 лютого 2016 року.

Оскільки, на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду цієї справи апеляційним судом в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року (а.с.145) було витребувано для огляду у судовому засіданні у цій справі із канцелярії Шевченківського районного суду м. Запоріжжя

- матеріали цивільної справи (№ 336/7390/14-ц, Пр. № 2/336/92/2015) за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ПрАТ «Страхова Група «ТАС», третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди,

- матеріали кримінального провадження (№ 336/7442/13-к, пр. 1-кп/336/453/2013), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

13 січня 2016 року із Шевченківського районного суду м. Запоріжжя до апеляційного суду надійшли матеріали вищезазначених справ для огляду на виконання вказаної ухвали апеляційного суд у цій справі (а.с.151-152).

Заслухавши у судовому засіданні 18 лютого 2016 року доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, представника останнього за договором - адвоката (а.с.65-66) Деревянко І.О., які у тому числі зазначали, що дійсно ОСОБА_2 отримував у кримінальній справі кошти від ОСОБА_6 , які останній сплачував йому добровільно без зазначення у квитанціях призначення платежу, тому він спочатку помилково зменшував свої позовні вимоги майнового характеру у кримінальній справі на 6500,00 грн. (а.с.163-164) та на 980,00 грн. (а.с.165-166), але у подальшому було з'ясовано у ОСОБА_6, що це були кошти на відшкодування моральної шкоди, представника відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» за довіреністю (а.с.154) Смутного О.С., свідка ОСОБА_6, якій був попереджений апеляційним судом про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384,385 КК України та якому апеляційним судом роз'яснювались права, передбачені ст. 63 Конституції України про право відмовитись надавати покази у цій справі відносно себе (а.с.155), але який наполягав на тому, що бажає давати покази відносно себе і що у кримінальній справі він відшкодовував ОСОБА_2 у добровільному порядку лише моральну шкоду; цей факт підтверджується оригіналами квитанцій на відповідну суму 2000,00 грн., 4500,00 грн., 980,00 грн. без зазначення призначення платежу (а.с.156-158), які наявні у матеріалах кримінальної справи, матеріальної шкоди, у тому числі витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятнику він ОСОБА_2 у кримінальній справі взагалі не відшкодовував; те, що сума витрат позивача згідно чеків на ритуальні послуги 980,00 грн. та надгробний пам'ятник 6500,00 грн. (2000,00 грн. + 4500,00 грн.) співпадають із сумами здійснених ним виплат у кримінальній справі моральної шкоди є співпадінням, оглянувши матеріали цивільної справи (№ 336/7390/14-ц, Пр. № 2/336/92/2015) за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ПрАТ «Страхова Група «ТАС», третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди та матеріали кримінального провадження у 2-х томах (№ 336/7442/13-к, пр. 1-кп/336/453/2013), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право його скасувати і ухвалити нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Встановлено, що відмовляючи у стягненні зі страхової компанії страхового відшкодування позивачу ОСОБА_2, як особі, яка зробила необхідні витрати (згідно уточнених позовних вимог позивача 18183,22 грн. а.с. 82-83) на поховання та спорудження надгробного пам'ятника матері ОСОБА_4, померлій в дорожньо-транспортній пригоді (надалі - ДТП), яка відбулось ІНФОРМАЦІЯ_2 з вини працівника ПАТ «Укртелеком» - ОСОБА_6 (вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2013 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у злочині, передбаченому ст. 286 ч. 2 КК України, а.с. 8-9), цивільна відповідальність ПАТ «Укртелеком» на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» із лімітом відповідальності на одного потерпілого 100000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю та 51000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну, розмір франшизи - (а.с.167), суд першої інстанції керувався ст. 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 1200,1201 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та виходив і того, що ст. 1200 ЦК України є встановлений перечень осіб , яки мають право на відшкодування шкоди у разі смерті потерпілого , позивач ОСОБА_2 в цій перечень не входить, також у кримінальній справі позивач ОСОБА_2 вже отримав відшкодування у добровільному порядку витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника від особи, яка завдала шкоду, - засудженого ОСОБА_6 у повному обсязі.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції у цій справі вказаним вимогам не відповідає.

Так, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Запоріжжі з вини водія ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_6, який керував автомобілем «ЗАЗ-1102» р.н. НОМЕР_3, цивільна відповідальність якого була застрахована на час ДТП у ПАТ «СГ «ТАС» (а.с.167), сталась дорожньо -транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_4 (мати позивача ОСОБА_2 с. 5) отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці події (а.с.4).

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2013 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.8-9):

-ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами;

-на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов'язки;

-у задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ПАТ «Укртелеком» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27 січня 2014 року (а.с.72-73) вищезазначений вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2013 року в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано, матеріали в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, в решті вирок суду залишено без змін.

В силу вимог ст. 61 ч. 4 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язків для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Встановлено, що при новому судовому розгляді Шевченківським районним судом м. Запоріжжя в порядку цивільного судочинства (справа ЄУН № 336/7390/14ц) позов ОСОБА_2 до ПрАТ «СГ «ТАС» в частині вимог про відшкодування витрат, пов'язаних з похованням та встановленням надгробного пам'ятнику залишено без розгляду (ухвала від 20 квітня 2015 року а.с.174).

З приводу вирішення спору щодо відшкодування моральної шкоди:

- між ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ПАТ «Укртелеком» укладено мирову угоду, за змістом якої ПАТ «Укртелеком» відшкодовує ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по 25000,00 грн. моральної шкоди, яка визнана ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2015 року (а.с.175-177);

- між ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ПрАТ «СГ «ТАС», третя особа: ОСОБА_6 ухвалено рішення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року (а.с.178-180), яким стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по 2550,00 грн. моральної шкоди, в решті вимоги про відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення, яке набрало законної сили 25 червня 2015 року (ухвала апеляційного суду Запорізької області від 25 червня 2015 року, а.с.181).

В силу вимог ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд першої інстанції при вирішенні цієї справи не міг керуватись обставинами, встановленими вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2013 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в частині обставин, що стосуються вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки в цій частині вирок суду не набрав законної сили, так як був скасований судом апеляційної інстанції та матеріали в цій частині було направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, безпідставними є посилання суду першої інстанції у цій справі на те, що «згідно вироку суду від 24.07.2013 р. обвинувачений ОСОБА_6 у добровільному порядку виплатив потерпілим 17 960,00 грн., тобто по 8980,00 грн. кожному, що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи, відшкодував, витрати позивачів на поховання та встановлення пам'ятнику підтверджуються квитанціями на загальну суму 18010,00 грн.».

При вищевикладених обставинах, встановлено, що лише ОСОБА_2 (позивач у цій справі) ніс витрати на поховання і встановлення надгробного пам'ятнику матері ОСОБА_4 та питання про відшкодування останніх не було вирішено по суті судом судовим рішенням ні у вищезазначеному кримінальному провадженні (ЄУН № 336/7442/13 к), ні у цивільному провадженні при новому розгляді цивільних позовів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди після скасування вказаного вироку суду в частині (ЄУН № 336/7390/14ц), а тому мало вирішуватись судом першої інстанції по суті саме у цій справі.

Проте, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України не сприяв повному і всебічному з'ясуванню обставин цієї справи, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, внаслідок чого неправильно вирішив дану справу.

Так, в силу вимог ст. ст. 1172, 1187, 1194, 1201 ЦК України, ст. 27.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СГ «ТАС» є належним відповідачем у цій справі за уточненим позовом ОСОБА_2 про відшкодування понесених ним витрат на поховання та встановлення надгробного пам'ятнику ОСОБА_4 на суму 18183,22 грн. (а.с.82-83), які складаються із: предметів поховання (гроб, хрест, віник) та роботи з приводу поховання (перевезення, завантаження, розвантаження, перенесення тощо), рахунок фактура № ц 0002229 від 25.07. 2013 р., квитанція № 2229 від 25.07. 2013 р. на суму 5205,86 грн., квитанція № 2087 від 29.07.2013 на суму 2340,00 грн.; предметів поховання (носові платки), товарний чек РО -0002053 від 25.07.2013 р. на суму 92,40 грн.; декоративного оформлення могили, накладна № 535 від 29.07.2013 р. на суму 316,67 грн.; прибирання могили, копки могили, акт 031012 від 29.07. 2013 р. на суму 538,91 грн.; паніхідного обіду, накладна № 49 від 26.07.2013 р. на суму 2 600,00 грн.; придбання цукерок на поминальні набори, товарний чек № 2 від 25.07.2013 р. на суму 239,09 грн.; придбання пального для вирішення питань щодо організації поховань та поминального обіду, чек № 5035 від 25.07.2013 р. на суму 286,96 грн.; оброблення гранітного пам'ятника, художнє оформлення, договір від 05.08.2013 р., чек №30 від 03.08.2013 р. на суму 6 500,00 грн. (а.с.10-15).

Однак, встановлено, що при підрахунку загальної суми витрат позивач у своєму позові допустився арифметичної помилки та остання складає 18119,89 грн., замість 18183,22 грн.

Ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого, як комплекс заходів та обрядних дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 роз'яснив, що витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначається виходячи із фактичної вартості, але не вище граничної вартсоті стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості.

Вказаний перелік та вартість витрат позивача ОСОБА_2 на поховання та спорудження надгробного пам'ятнику ОСОБА_4, після виключення з нього переліку витрат на спиртні напої, узгоджується із вимогами законодавства.

У цій справі предметом спору є матеріальна шкода (витрати позивача на поховання), яка передбачена ст. 1201 ЦК України, а не ст. 1200 ЦК України, тому посилання суду першої інстанції в оскаржуємому рішенні у цій справі в якості відмови у задоволенні позову позивача ОСОБА_2 на те, що останній не входить до переліку осіб, передбаченого ст. 1200 ЦК України, є безпідставними.

Суд першої інстанції мав розглядати дану справу на виконання вимог ст. 11 ч.1 ЦПК України в межах заявлених у цій справі позивачем позовних вимог.

Саме виключним правом позивача ОСОБА_2 було обирати, звертатись йому із цим позовом до ПрАТ «СГ «ТАС» чи до ОСОБА_6 або до ПАТ «Укртелеком».

Проте, згідно із ст. 27.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника…Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Встановлено, що страховий випадок мав місце ІНФОРМАЦІЯ_2.

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 мінімальна зарплата складала 1147,00 грн. (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік»).

Звідси, загальний розмір відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, який може бути стягнутий з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 у цій справі в силу вимог ст. 27.4 вказаного Закону складає 13764,00 грн. (розрахунок: 1147,00 грн. * 12).

Вказане відшкодування у розмірі 13764,00 грн. узгоджується із вимогами ст. 27.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не перевищує страхову суму за таку шкоду (страховий поліс а.с.167).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ПрАТ «СК «ТАС» не надало суду першої інстанції у цій справі належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень на позов позивача у цій справі.

Так, доводи відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» про те, що ОСОБА_6 у кримінальному провадженні вже було відшкодовану у добровільному порядку витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника на загальну суму 18010,13 грн., спростовуються показами самого ОСОБА_6, допитаного у цій справі апеляційним судом в якості свідка (а.с.155), який був попереджений апеляційним судом про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384,385 КК України та якому апеляційним судом роз'яснювались права, передбачені ст. 63 Конституції України про право відмовитись надавати покази у цій справі відносно себе (а.с.155), але який наполягав на тому, що бажає давати покази відносно себе і що у кримінальній справі він відшкодовував ОСОБА_2 у добровільному порядку лише моральну шкоду; цей факт підтверджується оригіналами квитанцій на відповідну суму 2000,00 грн., 4500,00 грн., 980,00 грн. без зазначення призначення платежу (а.с.156-158), які наявні у матеріалах кримінальної справи, матеріальної шкоди, у тому числі витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятнику він ОСОБА_2 у кримінальній справі взагалі не відшкодовував; те, що сума витрат позивача згідно чеків на ритуальні послуги 980,00 грн. та надгробний пам'ятник 6500,00 грн. (2000,00 грн. + 4500,00 грн.) співпадають із сумами здійснених ним виплат у кримінальній справі моральної шкоди є співпадінням.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 58 ч.1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Суд першої інстанції у цій справі порушив вимоги ст. 10 ч. 4 ЦПК України, не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин цієї справи, не досліджував матеріалів цивільної справи (№ 336/7390/14-ц, Пр. № 2/336/92/2015) за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ПрАТ «Страхова Група «ТАС», третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди та матеріалів кримінального провадження у 2-х томах (№ 336/7442/13-к, пр. 1-кп/336/453/2013), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що призвело неправильного вирішення цієї справи судом першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Матеріали цивільної справи (№ 336/7390/14-ц, Пр. № 2/336/92/2015) за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ПрАТ «Страхова Група «ТАС», третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди (копії а.с.168-181) та матеріали кримінального провадження у 2-х томах (№ 336/7442/13-к, пр. 1-кп/336/453/2013), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, (копії а.с.156-167), а також покази свідка ОСОБА_6 (а.с.155) є доказами, передбаченими ст. 303 ч.2 ЦПК України, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі при її апеляційному перегляді в силу вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи позивача ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у цій справі, частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції - не відповідає вимогам ст.ст. 213-214 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості, ґрунтується на припущеннях.

Тому, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ПрАТ «СГ «ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити частково; стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 13764,00 грн.; в решті позовних вимог відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч.ч. 1, 5 ЦПК України у разі часткового задоволення позову позивача у цій справі, який був звільнений від сплати судового збору за подачу позову у цій справі до суду першої інстанції у сумі 243,60 грн. та за подачу апеляційної скарги до апеляційного суду у розмірі 267,96 грн., останній у загальному розмірі 511,56 грн. (розрахунок: 243,60 грн. + 267,96 грн.) слід стягнути у дохід держави з відповідача за цим рішенням суду.

Разом із тим, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_2, що він не позбавлений права стягувати решту витрат на поховання ОСОБА_4, на яку у цій справі було йому відмовлено у стягненні зі страховика ПрАТ «СГ «ТАС», окремо від цієї справи з ОСОБА_6, як особи, яка завдала шкоди смертю потерпілого, чи ПАТ «Укртелеком» в порядку ст. 1172 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) 13764,00 грн. (тринадцять тисяч сімсот шістдесят чотири гривні).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» () у дохід держави судові витрати, пов'язані із розглядом цієї справи судом першої та апеляційної інстанцій, у розмірі 511,56 грн. (п'ятсот одинадцять гривень п'ятдесят шість копійок).

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С.Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.