Справа №480/2104/15-ц 22.03.2016 22.03.2016 22.03.2016
Провадження №22-ц/784/580/16
Справа № 480/2104/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Шаронова Н.О.
Провадження № 22ц-784/580/16 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

22 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участю:

- заявника ОСОБА_2,

- представника стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року, постановлену у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із скаргою на дії державного виконавця відділу ДВС Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області.

Заявниця зазначала, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області у 2010 році, стягнуто з неї на користь ПАТ «Миколаївгаз» заборгованість у розмірі 162 грн. 80 коп., а також судовий збір у розмірі 51 грн.

На підставі цього рішення суду 29 жовтня 2010 року ПАТ «Миколаївгаз» видано виконавчий лист, який на думку заявника мав бути предявлений до виконання протягом року.

17 вересня 2015 року, після спливу передбаченого строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, ПАТ «Миколаївгаз» звернулося до Миколаївського ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Посилаючись на те, що державним виконавцем виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду 22 вересня 2015 року відкрито з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_2 просила скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження; переглянути рішення суду про стягнення з неї заборгованості на користь ПАТ «Миколаївгаз» та накласти штраф на посадових осіб НАК «Нафтогаз України»; стягнути на її користь майнову та моральну шкоду, завдану незаконними діями працівників НАК «Нафтогаз України», працівників суду та ВДВС Миколаївського РУЮ, а також підключити її квартиру до газопостачання.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року скарга ОСОБА_2 в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 вересня 2015 року залишена без задоволення.

Цією ж ухвалою суду закрито провадження у справі в частині вимог щодо перегляду судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ «Миколаївгаз» та накладення штрафу на посадових осіб НАК «Нафтогаз України»; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями НАК «Нафтогаз України», працівників суду та ВДВС Миколаївського РУЮ та підключення її квартири до газопостачання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою повністю задовольнити її скаргу.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, 13 жовтня 2010 року рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Миколаївгаз» заборгованості в розмірі 162 грн. 80 коп. та судовий збір.

Вказане судове рішення 25 жовтня 2010 року набрало законної сили.

29 жовтня 2010 року Миколаївським районним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Миколаївгаз» заборгованості в розмірі 162 грн. 80 коп. та судовий збір, який пред'явлено до виконання ПАТ «Миколаївгаз» 10 грудня 2010 року.

Постановою ВДВС Миколаївського РУЮ від 13 березня 2011 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

За загальним правилом частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм зазначеного Закону на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла на час видачі виконавчого документу), судові рішення можуть бути пред'явленні до виконання протягом трьох років.

Оскільки виконавчий лист суд видав 29 жовтня 2010 року, тобто до набрання чинності Законом № 2677-VI, тому строк пред'явлення цього виконавчого листа до виконання повинен становити три роки з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили (25 жовтня 2010 року).

Саме така правова позиція викладені у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-711цс15.

29 грудня 2012 року державним виконавцем ВДВС Миколаївського РУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв'язку із неможливістю з'ясувати місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, та попереджено стягувача, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлено до виконання в строки встановлені ст.. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

25 лютого 2013 року ПАТ «Миколаївгаз» повторно предявив виконавчий документ до виконання, однак 28 квітня 2015 року виконавчий документ вдруге було повернуто стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

22 вересня 2015 року стягувач знову предявив виконавчий документ до виконання і постановою державного виконавця від 22 вересня 2015 року було відкрито виконавче провадження.

Згідно з положеннями ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження », в редакції, що діяла на час видачі виконавчого листа та аналогічними положеннями ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 04 листопада 2010 року, строк пред'явлення виконавчого документа переривається у разі пред'явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Оскільки виконавчий документ повертався стягувачу 29 грудня 2012 року та вдруге був повернутий 28 квітня 2015 року, після чого знову предявлений до виконання стягувачем, то постанова про відкриття виконавчого провадження від 22 вересня 2015 року винесена в межах трирічного строку після повернення виконавчого документа стягувачу з 28 квітня 2015 року, що відповідає вимогам ст. 23 Закону.

За такого, висновок суду першої інстанції про те, що строк предявлення виконавчого листа до виконання не сплив, є вірним.

З огляду на наведені обставини, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що пред'явлення стягувачем виконавчого документу відбулось поза межами строків, установлених ст..22 Закону України «Про виконавче провадження», є безпідставними.

Закриваючи провадження у справі щодо вимог про перегляд судового рішення про стягнення з заявника заборгованості за спожитий природній газ, накладення штрафу на посадових осіб НАК «Нафтогаз України»; стягнення майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників НАК «Нафтогаз України», працівників суду та ВДВС Миколаївського РУЮ, а також підключення квартири заявника до газопостачання, суд першої інстанції вірно виходив з того, що вимоги в цій частині не підлягають розгляду в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України, що відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 205 ЦПК України є підставою для закриття провадження в цій частині.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, то підстав для її скасування немає.

З огляду на наведені вище обставини, доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які є підставою для скасування рішення.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :