Справа № 363/4827/15-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/2006/16 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 26 17.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Білоконь О.В.,

суддів: Гуль В.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики , -

встановила:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він надав у борг ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 4000 доларів США, що стверджується розписокою відповідача від 29 грудня 2006 року.

У вересні 2015 року, позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення коштів. Вказану вимогу ОСОБА_3 отримав 30.09.2015 року, але кошти не повернув.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 4000 доларів США в еквіваленті української гривні на день винесення судового рішення.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на його користь суму боргу в сумі 4000 доларів США за вирахуванням частково сплачених за цим договором коштів у розмірі 20000 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, незаконність та необгрунтованість судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач виконав умови договору позики, оскільки повернув отримані грошові кошти у тому ж розмірі, у якому узяв їх у борг - у розмірі 20000 гривень, оскільки позивач не довів, що відповідач отримав у борг 4000 доларів США.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно розписки від 29 грудня 2006 року ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_2 4 тисячі умовних одиниць (20 тис. гривень).

21 та 28 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з письмовою вимогою про повернення грошової позики у розмірі 4 000 доларів США, які 30 вересня 2015 року ОСОБА_3 отримав.

В ході розгляду справи ОСОБА_3 повернув ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 20000 гривень, що видно з копії чеку електронного переказу коштів, ПН НОМЕР_1 від 29 грудня 2015 року, що сторони не оспорюють.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Таким чином у відповідності до положень ст.ст. 1047, 1049 ЦК України відповідач ОСОБА_3 повернув борг ОСОБА_2 у розмірі 20000 грн., згідно розписки від 29 грудня 2006 року, яка є доказом факту укладення договору позики на суму 20000 грн. та доказом факту передання саме цієї грошової суми позичальнику.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з підстав виконання відповідачем зобов»язань перед позивачем внаслідок повернення боргу у сумі 2000 грн. є правильним.

Отже, судом першої інстанції ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не встановлено.

Посилання позивача про те, що він надав відповідачу борг у розмірі 4000 доларів США, а не 20000 грн. не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки з тексту розписки від 29 грудня 2006 року видно, що ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_2 4 тисячі умовних одиниць (20 тис. гривень); разом з тим відсутня вказівка про те, що умовні одиниці є саме доларами США, а не іншою валютою.

Не є належними доказами умов договору позики щодо надання у борг саме 4000 доларів США і постанова про відмову у порушенні кримінальної справи , винесена 26 січня 2008 року у Радомишльському РВ УМВС України в Житомирській області, оскільки з тексту постанови видно, що пояснення працівники міліції відбирали у сторін з приводу боргових зобов»язань на загальну суму 31000 грн., які виникли у жовтні -грудні 20006 року, що не доводить умов укладення договору позики між сторонами 29 грудня 2006 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального права - безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними у рішенні.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони теж не спростовують висновків суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :