АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/2079/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 22-ц/789/259/16 Доповідач - Ткач О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірський Б. О., Кузьма Р. М.,

при секретарі ОСОБА_1

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ТзОВ Лізингова компанія Ваш Авто на рішення Чортківського районного суду від 22 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ Лізингова компанія Ваш Авто про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 30 вересня 2015 року, з метою придбання трактора МТЗ 82.1, 2012 р.в., між ним та ТзОВЛізингова компанія Ваш Авто укладено договір фінансового лізингу №001384.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вказаний договір укладено внаслідок обману, щодо його правової природи, оскільки він мав на меті придбати трактор згідно оголошення в інтернеті. Зателефонувавши на зазначений в оголошенні телефон, він взнав про відповідача, який знаходиться в м.Вінниця та акційну ціну на сільськогосподарську техніку станом на 30.09.2015 року. При укладенні договору працівниками відповідача його та батьків було переконано у потребі поспішно сплатити перший платіж та підписати договір, оскільки закінчується термін акції, що суперечить ст.19 Закону України Про захист прав споживачів.

Окрім цього, договір укладено відповідачем без відповідної ліцензії та на вкрай несправедливих умовах, що є порушенням Закону України Про захист прав споживачів, оскільки суперечить принципу добросовісності і призводить до дисбалансу прав та обовязків споживача. Поміж цим, проведений адміністративний платіж не є лізинговим платежем в розумінні Закону України Про фінансовий лізинг і не співрозмірний сумі за виконану послугу, яка фактично полягала лише у виготовленні стандартної форми договору. Враховуючи вищенаведене, просить визнати договір фінансового лізингу недійсним та стягнути із ТОВ Ваш Авто на його користь адміністративний платіж у розмірі 49 000 грн.

Рішенням Чортківського районного суду від 22 грудня 2015 року позов задоволено:

визнано недійсним договір фінансового лізингу № 001384 від 30 вересня 2015 року укладений між ТзОВ Лізингова компанія Ваш Авто та ОСОБА_2;

стягнуто з ТзОВ Лізингова компанія Ваш Авто на користь ОСОБА_2 49 000 грн. та судовий збір у розмірі 490 грн.

В апеляційній скарзі ТзОВ Лізингова компанія Ваш Авто просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що дії лізингової компанії з приводу укладення вказаного договору є законними, оскільки ТзОВ Лізингова компанія Ваш Авто не є фінансовою установою і фінансові послуги видає згідно до довідки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ( надалі Нацкомісія).

На думку апелянта суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що окремі пункти договору фінансового лізингу є несправедливими і дають підстави зробити висновок про недійсність вказаного договору в цілому. Крім цього, відсутній обман зі сторони товариства щодо істотних умов договору, як це передбачено диспозицією ст.230 ЦК України, що є теж однією із підстав визнання договору недійсним.

Окрім цього, помилковим є і висновок суду про стягнення коштів, оскільки згідно п. 12.1 Договору лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж та неотримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, однак адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, заслухавши сторони, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у ТзОВ Лізингова компанія Ваш Авто відсутня ліцензія на зайняття діяльністю пов'язаного з наданням фінансових послуг, а крім цього, укладений 30.09.2015 року договір фінансового лізингу, містить несправедливі умови, що дають право визнати вказаний договір недійсним. Підставними визнав суд першої інстанції і доводи позивача, що відповідачем здійснювалась нечесна підприємницька діяльність яка виразилась в обмані під час пропонування послуг з реалізації трактора, визначення ціни договору, а також спонукання позивача до прийняття швидкого рішення. Тому договір є недійсним і з підстав ст.19 Закону України Про захист прав споживачів.

Оскільки договір визнано недійсним, тому сплачена за договором сума підлягає поверненню позивачу.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з мотивувальною частиною рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2015 року між ОСОБА_2, жителем села ІНФОРМАЦІЯ_1, та представником ТзОВ Лізингова компанія Ваш Авто у м.Вінниця укладено в простій письмовій формі договір фінансового лізингу №001384 , згідно умов якого лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати трактор МТЗ - 82.1.26 у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором (а.с.29-36).

30.09.2015 року ОСОБА_2 сплатив відповідачу перший платіж в розмірі 49 000 грн в якості адміністративного платежу (а.с. 28 ).

Судом першої інстанції встановлено, що вказаний договір укладено після ознайомлення позивача з розміщеного в інтернеті оголошення про акцію з розпродажі сільськогосподарської техніки та телефонного дзвінка за вказаним в оголошенні номером телефону.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України №723 від 16.12.1997 року Про фінансовий лізинг ( надалі Закон №723) та Законом України №2664 від 12.07.2001 року Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг( надалі Закон № 2664).

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статті 18, 19 Закону України №1023 від 12.05.1991 "Про захист прав споживачів" ( надалі Закон № 1023) містять самостійні підстави визнання угоди недійсною або її умов.

Суд першої інстанції виходив з того, що аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу, який укладено між сторонами, дає підстави прийти до висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом (пункт 8.17, розділ 10 договору), звужені обовязки лізингодавця, які передбачені в Законі України Про фінансовий лізинг.

За змістом ч.5 ст.18 Закону № 1023, у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому згідно ч.6 ст.18 вищевказаного Закону.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч.2 ст. 18 Закону № 1023 -Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Зі змісту вищевказаної статті вбачається, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не доведено, що одночасно існували ознаки, які порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків, завдають йому шкоди .

Тому, посилання суду першої інстанції в мотивувальній частині рішення на наявність несправедливих умов договору фінансового лізингу як підставу для визнання недійсним в цілому договору суд апеляційної інстанції не знаходить достатньо мотивованими і приходить до висновку, що їх слід виключити з мотивувальної частини рішення.

Обгрунтованими є доводи апеляційної скарги відносно правомочності Товариства надавати фінансові послуги без ліцензії, оскільки воно не є фінансовою утановою, а є юридичною особою, яка надає такі послуги згідно до довідки Нацкомісії.

Так, згідно п.5 ч.1 ст.4 Закону Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг фінансовий лізинг є фінансовою послугою.

Відповідно до ч.2, 5 ст.5 вищезазначеного Закону -Виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюється законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг.

Можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг , виданими в межах їх компетенції.

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №21 від 22.01.2004 року затверджено Положення про надання окремих фінансових послуг юридичними особами-субєктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, яким передбачено, що такі послуги можуть надаватись у випадку наявності у предметі діяльності юридичної особи надання послуг з фінансового лізингу та взято Нацкомісією вказану юридичну особу на облік. Підтвердженням права на надання таких послуг свідчить довідка про взяття на облік юридичної особи Нацкомісією.

В матеріалах справи є довідка Нацкомісії серії ФЛ № 551 від 11.06.2015р про взяття на облік ТзОВ Лізиногова компанія Ваш Авто на облік, а також і витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про те, що фінансовий лізинг є одним із основних видів діяльності вказаного товариства ( а.с.61об., 62).

Тому посилання в мотивувальній частині рішення на відсутність ліцензії у відповідача як підставу визнання договору фінансового лізингу недійсним слід виключити з мотивувальної частини.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України Про захист прав споживача, якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, позбавлення достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; така практика вводить в оману стосовно: ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг, ... коли надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору;...

Одним із доводів апеляційної скарги є посилання на те, що суд невірно витлумачив суть поняття обман в контексті ст. 230 ч.1 ЦК, а не в контексті ст.19 Закону Про захист прав споживачів.

Суд першої інстанції виходив з того що відповідач створив умови при яких позивач - сільський мешканець з іншої області, був реально позбавлений можливості оцінити інформацію, оскільки працівники приспішували його прийняти рішення посилаючись на обмеження кількості акційного товару, а також і на закінчення акційного періоду з реалізації тракторів за зниженою ціною, вимогою оплати першого платежу до підписання договору.

Вищезазначеним обставинам суд першої інстанції дав вірну оцінку як поняттю обману, який охоплюється, що охоплюється диспозицією статті 19 Закону Про захист прав споживачів, тобто в діях відповідача є нечесна підприємницька діяльність, яка виразилась у створенні умов при яких позивач був позбавлений виважено та обєктивно оцінити умови угоди. Окрім цього, вказаний договір не був нотаріально посвідчений, що є обовязковим атрибутом його чинності, що випливає з правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2766цс14 від 16.12.2015року.

З вказаним висновком погоджується суд апеляційної інстанції, адже, саме на порушення відповідачем ст.19 Закону Про захист прав споживачів, щодо реалізації сільськогосподарської техніки, позивач посилався в своїй позовній заяві.

Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України-Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи вищенаведену норму закону, вимоги апеляційної скарги про стягнення із ОСОБА_2 судових витрат до задоволення не підлягають, оскільки Законом України Про захист прав споживачів, позивач звільнений від оплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія Ваш Авто- частково задовольнити.

Резолютивну частину рішення Чортківського районного суду від 22 грудня 2015 року - залишити без змін, змінивши його мотивувальну частину.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3