Справа № 638/2424/16-ц
Провадження № 2/638/2225/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2016 р. суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Рибальченко Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зазначивши, що останній є громадянином ОСОБА_4 та місцем його реєстрації є Romania, Slatina.Str Crisan nr6 ar 32 etaj7.

Суд дослідивши матеріали позовної заяви зазначає наступне.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір про розірвання шлюбу, укладеного на території України.

Позивач є громадянином України і проживає в Україні, відповідач - громадянин ОСОБА_4, проживає за межами України.

Отже, виникли спірні правовідносини із іноземним елементом.

Відповідно до ст.414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

На цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов»язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (п.3 ч.1 ст.1, ст.ст. 75-77).

Відповідно до ст.63 цього Закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст.26 Договору між Україною та ОСОБА_4 про правову допомогу та правові відносини в цивільних справах якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - другої Договірної Сторони і один з них проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території другої Договірної Сторони, їх особисті та майнові правовідносини визначаються законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мали своє останнє спільне місце проживання.

На підставі ст.ст. 103,110 СК України розірвання шлюбу за рішенням суду можливе як за спільною заявою подружжя, так і за заявою одного із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст.110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Згідно з ч.10 ст.110 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Таким чином, вказаний спір підлягає розгляду на території ОСОБА_4.

В позовній заяві позивач зазначає, що законодавством передбачено право позивача предявити позов за своїм зареєстрованим місцем проживання в разі наявності поважних причин неможливості виїхати до місця проживання відповідача, проте обґрунтування та доказів наявності таких причин суду не надає.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про непідсудність справи Дзержинському районному суду м.Харкова.

Керуючись п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернути позивачу для подання до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -