АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/1017/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22-ц/774/1764/К/16 Шумська О.В.
Категорія - 47 (I) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

при секретарі: Масловій К.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон" та Фермерського господарства «Сім вітрів» на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Сім вітрів», треті особи: Відділ з питань державної реєстрації Софіївської районної адміністрації, Відділ Держгеокадастру в Софіївському районі Дніпропетровської області, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Оріон» про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась і з позовом до Фермерського господарства "Сім вітрів" про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову вказала, що 02 березня 2009 року між нею та фермерським господарством "Сім вітрів" було укладено терміном на 10 років Договір №42 оренди земельної ділянки. Термін дії Договору закінчується 02 березня 2019 року, але 01 березня 2013 року Додатковою угодою термін дії Договору продовжено до 2023 року.

03 жовтня 2014 року, без згоди позивача, ФГ "Сім вітрів" передало земельну ділянку позивача в суборенду СТОВ "Оріон" на строк до 01 вересня 2023 року, згідно Договору суборенди земельної ділянки від 03 жовтня 2014 року, зареєстрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 24 жовтня 2014 року.

В договорі, укладеному між позивачем та ФГ "Сім вітрів" не передбачено право та можливість передачі земельної ділянки в суборенду.

Оскільки ФГ "Сім вітрів" господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки не здійснювало, а передало орендовану земельну ділянку іншій юридичній особі без згоди власника, то такими діями відповідач порушив права орендодавця, що є підставою для розірвання договору оренди, в зв'язку з чим позивач просила розірвати Договір №42 оренди земельної ділянки від 02 березня 2009 року, укладений між позивачем ОСОБА_2 та ФГ "Сім вітрів".

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2016 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі №42 укладений 02 березня 2009 року між ОСОБА_2 і Фермерським господарством «Сім вітрів».

Стягнуто з Фермерського господарства «Сім вітрів» на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір, в розмірі 551 ,20 грн.

В апеляційній скарзі Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Оріон" ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 посилаючись на те, що при ухваленні рішення судом не були досліджені всі обставини справи, не враховано, що матеріали справи містять лише інформаційну довідку з Реєстру речових прав, яка підтверджує реєстрацію договору від 02 березня 2009 року, але не відображає його умови та його повний зміст, оригінал вказаного договору досліджено не було, судом було порушено змагальність сторін, оскільки в основу рішення покладено лише пояснення позивача, які не підтверджені належними доказами.

Не враховано, що позивач не могла пояснити в чому є факт порушення її прав і яких саме прав як власника земельної ділянки, які негативні наслідки виявились для неї.

Крім того, судом не надано оцінки факту отримання позивачем орендної плати за договором суборенди.

В апеляційній скарзі ФГ «Сім вітрів» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи.

Вважає, що судом не досліджено всі обставини справи, а саме договір суборенди. Висновки суду ґрунтуються лише на поясненнях позивача, не підтверджених належними та допустимими доказами.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ДП № 018978 виданого 30 вересня 2004 року, належить земельна ділянка, площею 7,510 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Софіївської селищної ради, Софіївського району.

02 березня 2009 року між ОСОБА_2 та фермерським господарством «Сім вітрів» укладено договір оренди земельної ділянки № 42, строк дії договору 10 років (а.с. 4-6). Даний договір належним чином зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної "Центр ДЗК при Держкомземі України" за № 39 від 10 квітня 2009 року (а.с. 7 на звороті).

02 березня 2009 року відповідно до акту прийому земельної ділянки 02 березня 2009 року відповідно до акту прийому земельної ділянки ОСОБА_2 передала в натурі на умовах оренди земельної ділянки площею 7,510 га ФГ «Сім вітрів» ОСОБА_3 , яке є невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки (а.с. 7).

01 березня 2013 року було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки ,згідно якої сторони виклали у наступній редакції п. 8 Договору: договір укладений терміном на 10 років з моменту державної реєстрації докової угоди. Після закінчення договору оренди Орендар має переважне право на поновлення його на новий строк . У цьому разі орендар повинен не пізніше 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити його дію; п. 9 Договору: щорічна орендна плата вноситься Орендарем в розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 6446,34 грн. у грошовому виразі. Орендар за бажанням Орендодавця ,надав орендну плату в натуральній формі в виді: товарного зерна, фуражного зерна, соняшника та інше. Орендар за заявою орендодавця безкоштовно надає послуги з обробітку присадибних ділянок (городів) та надає допомогу на ритуальні послуги у випадку його смерті у сумі 500 грн.; п. 40 договору: перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни або розірвання договору. Дана додаткова угода підписана сторонами ,та зареєстрована у Реєстраційній службі Софіївського РУЮ Дніпропетровської області від 22.10.2013 року (а.с. 8).

03 жовтня 2014 року було укладено між ФГ « Сім вітрів» в особі голови ОСОБА_3 та ТОВ «Оріон в особі директора ОСОБА_4 договір суборенди земельних ділянок. Відповідно до якого Орендар зобов'язується передати суборендареві земельні ділянки у кількості 147, загальною площею 1091,3 га, які розташовані на території Софіївської селищної ради Софіївського району у строкове платне володіння і користування без зміни цільового призначення, а суборендар зобов'язується прийняти і використовувати земельну ділянку відповідно до умов цього договору та вимог земельного законодавства (а.с. 11-18).

Даний договір зареєстрований у Софіївському районному управлінні юстиції в Дніпропетровській області від 24.10.2014 року за № 16744758 (а.с. 19).

Згоди на укладення договору суборенди між ФГ «Сім вітрів» та ТОВ «Оріон» позивачем ОСОБА_2 не надавалось, дана обставина підтверджена поясненнями наданими у судовому засіданні учасниками процесу та доданими справи доказами, що вказує на порушення умов договору.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що укладення договору суборенди без надання згоди на це власника земельної ділянки є порушення умов договору та відповідно приписів законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Правовідносини, що є предметом спору у справі, регулюються законодавством України щодо оренди землі. Зокрема, відповідно до ст.ст.8, 31 Закону України «Про оренду землі», орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця; на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за статтею 32 Закону України «Про оренду землі». Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 12 лютого 2014 року (справа № 6-161 цс 13).

За правилами ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

На підставі вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що укладення договору суборенди без надання згоди на це власника, в даному випадку ОСОБА_2, земельної ділянки є порушення умов договору та відповідно приписів законодавства.

Згоди на укладення договору суборенди між ФГ «Сім вітрів» та ТОВ «Оріон» позивачем ОСОБА_2 не надавалось.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови позивачу в задоволенні позову доводи апеляційних скарг ФГ «Сім вітрів» та ТОВ «Оріон» про те, що позивач не могла пояснити в чому є факт порушення її прав і яких саме прав як власника земельної ділянки, які негативні наслідки виявились для неї, оскільки укладення 03 жовтня 2014 року договору суборенди не є вільним воєвиявленням позивача, що само по собі свідчить про порушення її прав, як власника земельної ділянки.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 12 лютого 2014 року (справа № 6-161 цс 13), виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за статтею 32 Закону України «Про оренду землі».

Доводи апеляційних скарг відповідача та третьої особи про те, що при ухваленні рішення судом не були досліджені всі обставини справи, не враховано, що матеріали справи містять лише інформаційну довідку з Реєстру речових прав, яка підтверджує реєстрацію договору від 10 квітня 2009 року, але не відображає його умови та його повний зміст, оригінал вказаного договору досліджено не було, судом було порушено змагальність сторін, оскільки в основу рішення покладено лише пояснення позивача, які не підтверджені належними доказами не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, оскільки відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

На думку колегії суддів, матеріали цивільної справи містять досить доказів, відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, згідно яких суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача (копія договору оренди та копія договору суборенди, копія акту про передачу та прийом земельної ділянки та ін.).

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача та третьої особи про те, що висновки суду ґрунтуються лише на показаннях позивача, оскільки належних та допустимих доказів, в розумінні ст.57-59 ЦПК України на те, що позивач надавала згоду на укладання договору суборенди, або було передбачено права відповідача на його укладання спірним договором оренди землі не надано.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційних скарг про те, що судом не надано оцінки факту отримання позивачем орендної плати за договором суборенди, оскільки матеріали справи,відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, не містять доказів того, що ОСОБА_2 отримувала орендну плату за договором суборенди.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, а тому апеляційні скарги підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон" та Фермерського господарства «Сім вітрів» відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: