УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, на дії старшого державного виконавця Косівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3,

встановив:

Скаржники звернулися до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що 22.03.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено рішення за їх позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за новацією боргу, яким відмовив у задоволенні позову. 28.11.2013 року Апеляційний суд м. Києва скасував рішення першої інстанції, та вирішив позов задовольнити частково, і стягнути з ОСОБА_4 на їх користь борг в розмірі 89 281,81 грн., 3 % річних в розмірі 5 158,76 грн. 28.02.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва видані виконавчі листи № 2604/17900/2012 на примусове виконання рішення суду. 24.12.2015 року ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві відкрито виконавчі провадження № 49728282 та № 49737797. 16.02.2016 року виконавчі провадження були закінчені, та направлені до ВДВС Косівського РУЮ Івано-Франківської області - по місцю знаходження виявленого майна боржника - земельної ділянки, за кадастровим номером НОМЕР_1. 16.02.2016 року виконавчі листи направлені до вказаної виконавчої служби. Станом на 16.03.2016 року за боржником було зареєстровано дві земельні ділянки і незавершене будівництво в Івано-Франківській області, та кватира в м. Чернігів. Оскільки, з ВДВС Косівського РУЮ Івано-Франківської області не надходило жодних документів, їх адвокат направив відповідний запит, на який отримав відповідь від 22.08.2016 року, де зазначено, що 14.06.2016 року виконавчі провадження у відношенні ОСОБА_4 закінчені згідно п. 4 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». До відповіді додано довідки Дніпровського районного суду м. Києва про відсутність цивільної справи № 2604/17900/12 в відділі архівної роботи та відділі цивільної канцелярії, а також вступна та резолютивна частина рішення першої інстанції про відмову в задоволенні позову. Постанови про закінчення виконавчих проваджень не надіслано, у зв'язку з чим адвокатом направлено звернення повторно. Дані постанови отримано лише 26.08.2016 року, а тому строк оскарження даних постанов ними не пропущено. Після закінчення провадження, боржник відчужила земельну ділянку.

В судове засідання скаржники не з'явилися, від ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судове засідання суб'єкт оскарження не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що 22.03.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва по справі № 2604/17900/2012 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за новацією боргу, винесено рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

28.11.2013 року Апеляційний суд м. Києва скасував рішення першої інстанції, та постановив своє, яким позов задовольнив частково, та стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 борг в розмірі 89 281,81 грн. і 3 % річних 5 158,76 грн.

28.02.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчі листи на примусове виконання рішення суду, які були пред'явлені на виконання до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві - ВП № 49728282 та № 49737797.

16.02.2016 року головним державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І.М. винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень у відношенні ОСОБА_4 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 закону України «Про виконавче провадження», та надіслано виконавчі листи до ВДВС Косівського РУЮ Івано-Франківської області.

01.04.2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Косівського РУЮ відкрито виконавчі провадження № 50675593 та № 50675485.

14.06.2016 року ОСОБА_4 подала до ВДВС Косівського РУЮ заяви про закриття виконавчих проваджень № 50675593 та № 50675485, відкритих на підставі виконавчих листів № 2604/17900/2012 від 28.02.2014 року у зв'язку з тим, що боргу у неї перед ОСОБА_1 та ОСОБА_2 немає. До заяви додала копію вступної та резолютивної частини рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.03.2013 року, та довідки Дніпровського районного суду м. Києва по відсутність матеріалів справи в Відділі архівної роботи. На підставі даних документів старшим державним виконавцем ВДВС Косівського РУЮ ОСОБА_3. 14.06.2016 року винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтями 5, 6 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати в своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Аналізуючи документи виконавчих проваджень ВДВС Косівського РУЮ, судом встановлено, що старший державний виконань ОСОБА_3. неправомірно виніс постанови про закінчення виконавчих проваджень на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на той час. Враховуючи вимоги законодавства України та обставини, суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою, доведеною, та підлягає задоволенню.

Постанови про закінчення виконавчих проваджень від 14.06.2016 року стягувачі отримали лише 26.08.2016 року після звернення адвоката стягувачів, скарга подана до суду 05.09.2016 року, що дає підстави вважати, що строк скаржниками не пропущено.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В силу частини 2 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 5, 6, 11, 25, 31, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 60, 294, 383-387 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, на дії старшого державного виконавця Косівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати постанови старшого державного виконавця Косівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження № 50675593 та № 50675485 від 14.06.2016 року, відкритих на підставі виконавчих листів Дніпровського районного суду м. Києва від 28.02.2014 року № 2604/17900/2012 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу в сумі 89 281,81 грн. та 3 % річних 5 158,76 грн. - неправомірними.

Постанови старшого державного виконавця Косівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження № 50675593 та № 50675485 від 14.06.2016 року, відкритих на підставі виконавчих листів Дніпровського районного суду м. Києва від 28.02.2014 року № 2604/17900/2012 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу в сумі 89 281,81 грн. та 3 % річних 5 158,76 грн. - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: