АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3749/15-ц Номер провадження 22-ц/786/481/16Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Прядкіної О.В.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, треті особи Полтавська міська рада, інтернет-видання газети «Коло усі новини Полтавщини», інтернетвидання «Полтавщина»,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що поширена відповідачем на 49 сесії 6 скликання Полтавської міської ради інформація, що «…. пан ОСОБА_3 шахрайськими діями вкрав у людей 1000 павільйонів та зареєстрував за собою їх, тим самим вкравши у людей майно…» та в подальшому розповсюджена в інтернет-виданнях, є недостовірною, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача і не може розцінюватись як його власне судження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як бачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 працює на посаді міського голови м. Полтави.

На розгляд 49 сесії шостого скликання Полтавської міської ради було винесено питання «Про розгляд звернення підприємців, що здійснюють свою діяльність на комунальному ринку «Речовий».

23 квітня 2015 року під час проведення сесії міської ради міський голова ОСОБА_4 довів до відому депутатів зазначений лист - звернення підприємців комунального ринку «Полімпекс», в яком, зокрема, зазначалося «… днями ми випадково дізнались, що пан ОСОБА_3 намагається зареєструвати своє майно разом з нашими торговими павільйонами в кількості 1156 та палатками навісними… Звертаємось до Вас з вимогою розібратись в даній ситуації, яка склалась на речовому ринку в м. Полтава по вул. Фрунзе 34-а тому, що в діях власника ПАТ «Полімпекс» ОСОБА_3 та державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, яким було видано свідоцтво про право власності…. ми вбачаємо шахрайські дії з метою заволодіння чужим майном. В разі виявлення порушення відкрити кримінальне провадження відносно винних осіб».

При обговоренні змісту даного звернення міським головою були застосовані вислови «…шановний пан ОСОБА_3 шахрайським способом ці 1000 павільйонів зареєстрував за собою, які належать людям…. Уявляєте собі? Вкрав у людей все майно…».

За результатами обговорення даного питання депутатами міської ради прийнято рішення про звернення до компетентних органів з приводу здійснення належної перевірки фактів, викладених у зверненні підприємців стосовно здійснення державної реєстрації права приватної власності Приватного акціонерного товариства «Полімпекс» на новозбудовані обєкти, торгові павільйони №3-11578, палатки-навіси №1159-1440 та оскарження в установленому законом порядку дії державних реєстраторів Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що міський голова при доведенні депутатському корпусу звернення громадян надав свої судження, у звязку з чим спірна інформація є його оцінкою дій позивача, при цьому вислови відповідача не можна витлумачити як такі, що містять фактичні дані, оскільки не містять ствердження про порушення позивачем законодавства чи моральних принципів.

Оскільки висловлення міського голови не містять фактичних даних, а застосована ним термінологія не є надмірною, суд на підставі ст.277 ЦК України прийшов до висновку про відсутність підстав для судового захисту.

З вказаними висновками не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Так, статтею 34 Конституції України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Одночасно, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Аналогічні положення закріплені в главі 20 Цивільного Кодексу України.

Зокрема статтею 277 ЦК України передбачено, право фізичної особи, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, на відповідь та на спростування цієї інформації.

При цьому, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (принцип презумпції добропорядності).

За змістом наведених норм, недостовірною інформацією вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Як розяснено в Постанові Пленуму ВСУ № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції…»

Відмовляючи позивачу в судовому захисті, суд першої інстанції дійшов висновку що в даному випадку предметом судового захисту є оціночні судження, висловлені відповідачем в ході обговорення звернення громадян до депутатів міської ради, які містять критичну оцінку та його власні погляди.

Між тим, колегія суддів не може погодитись з такими висновками та вважає, що відповідачем була поширена негативна інформація, яка містила посилання на конкретні обставини та має фактичний характер, оскільки у висловах «…шановний пан ОСОБА_3 шахрайськими способом ці 1000 павільйонів зареєстрував за собою, які належать людям…. Уявляєте собі? Вкрав у людей все майно…» йде мова про конкретні дії відповідача.

Зібраними по справі доказами, в тому числі витягом з протоколу 49 сесії Полтавської міської ради шостого скликання, відеофрагментом виступу міського голови ОСОБА_4 під час обговорення звернення підприємців доводиться, що останнім відносно позивача дійсно були застосовані вислови «… шановний пан ОСОБА_3 шахрайськими способом ці 1000 павільйонів зареєстрував за собою, які належать людям…. Уявляєте собі? Вкрав у людей все майно…».

Крім того, на інтернет - виданнях газети «Коло усі новини Полтавщини» та інтернет- виданні «Полтавщина» були опубліковані матеріали з наступними заголовками « ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_3 привласнив собі 1000 кіосків комунального ринку «Речовий» та «ОСОБА_4 звинуватив брата голови Полтавської ОДА у рейдерстві (відео).

Аналізуючи зазначені вислови, колегія суддів приходить до висновку, що вони містять конкретну інформацію щодо дій позивача, який, на думку відповідача, скоїв крадіжку майна людей та в незаконний спосіб це майно зареєстрував.

Оскільки зазначені дії позивача ОСОБА_3 можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності, в тому числі шляхом отримання відповідної інформації з компетентних органів чи рішення суду стосовно доведеності вини останнього в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, тобто зазначена інформація може бути піддана перевірці на правдивість, колегія суддів вважає таку інформацію не оціночними судженнями, а фактичною негативною інформацією.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з застосуванням щодо спірних правовідносин висновків рішення Конституційного суду України у справі про поширення відомостей від 10.04.2003 року №8рп/2003, оскільки позивач не є посадовою чи службовою особою в розумінні ст.10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, позаяк являється підприємцем та одним із засновників ПАТ «Полімпекс».

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням по справі нового рішення.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів, з урахуванням характеру та способу поширення недостовірної інформації, її впливу на ділову репутацію позивача, беручи до уваги засади співмірності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне визначити її в розмірі 1000 грн.

Враховуючи, що висловлена міським головою ОСОБА_4 стосовно дій ОСОБА_3 інформація стала підставою для опублікування в інтернет виданнях газети «Коло усі новини Полтавщини» та «Полтавщина» матеріалів під заголовками «ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_3 привласнив собі 1000 кіосків комунального ринку «Речовий» та «ОСОБА_4 звинуватив брата голови Полтавської ОДА у рейдерстві (відео), колегія суддів вважає обґрунтованим обраний позивачем спосіб її спростування.

Керуючись ст. 303, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2015 року скасувати та постановити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Визнати недостовірною інформацію відносно ОСОБА_3, поширену ОСОБА_4 23 квітня 2015 року на 49 сесії шостого скликання Полтавської міської ради, а саме те, що «пан ОСОБА_3 шахрайським способом зареєстрував 1000 павільйонів, які належать людям… Вкрав у людей все майно»

Зобовязати ОСОБА_4 не пізніше наступного дня від набрання рішення по даній справі законної сили спростувати зазначену інформацію шляхом письмового звернення до Інтернет видання газети «Коло усі новини Полтави», Інтернет видання «Полтавщина», з подальшим опублікуванням в них наступного змісту «Я, ОСОБА_4 офіційно спростовую заявлену мною 23 квітня 2015 року на 49 сесії шостого скликання Полтавської міської ради інформацію про те, що пан ОСОБА_3 шахрайським способом зареєстрував 1000 павільйонів, які належать людям… Вкрав у людей все майно».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

З оригіналом згідно,

Судді: