ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1105/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Кубів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармексклюзив», третя особа: Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» відділення № 5 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармексклюзив», третя особа: Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» відділення № 5 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у період з 06.05.2015 року по 27.05.2015 року відбувалось періодичне залиття квартири АДРЕСА_1, яка розташована на двадцять четвертому поверсі, власником якої вона є. Згідно акту комісії КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» відділення № 5 від 28.05.2015 року залиття квартири сталося з вини відповідача ТОВ «Фармексклюзив», яке є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2 через розтріскування пластикового кутника у санвузлі. В результаті залиття позивачу було завдано майнової шкоди. Відповідно до звіту експерта № 61/15 від 23.06.2015 року сума збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири становить 9 370 грн. 86 коп., які вона просить стягнути з відповідача, а також відшкодування витрат з оцінки матеріального збитку в розмірі 1 200 грн. та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю, зокрема посилався на те, що в нежитловому приміщенні не було пошкоджень, які могли б потягти за собою залиття квартири позивача. Судом додатково роз'яснено відповідачу положення ч.3 ст.10, ч.1ст.11, ч.2 ст.27, 143 ЦПК України, однак представник відповідача наполягав саме на таких запереченнях, вважав їх достатніми для відмови у задоволенні позову.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 22.02.2013 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що у період з 06.05.2015 року по 27.05.2015 року відбувалось періодичне залиття квартири АДРЕСА_1 з нежитлового приміщення АДРЕСА_2, яке розташоване над квартирою АДРЕСА_1.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармексклюзив».

Відповідно до акту про залиття від 28.05.2015 року, затвердженого начальником відділення № 5 КП «Житлосервіс» ОСОБА_3 27.05.2015 року в будинку АДРЕСА_1, розташованої на 24 поверсі. При обстеженні встановлено, що в творчій майстерні АДРЕСА_2, яка розташована на 25 поверсі вищевказаного будинку у санвузлі сталося розтріскування пластикового кутника на розводці ГВП після бойлера, в результаті чого сталось залиття квартири АДРЕСА_1. Внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1 у ванній кімнаті та кухні відбулась деформація натяжної стелі через накопичення у ній вологи та замокання гіпсокартонової частини стелі. Також виявлено плями після залиття на шпалерах у кухні.

Даний факт підтвердив допитаний в якості свідка ОСОБА_4. Пояснив, що проживав у квартирі АДРЕСА_1. У період з 06.05.2015 року по 27.05.2015 року відбувалось періодичне залиття квартири АДРЕСА_1 з нежитлового приміщення АДРЕСА_2, яке розташоване над квартирою АДРЕСА_1. Він неодноразово намагався поспілкуватися з власником приміщення АДРЕСА_2 з цього приводу, але в приміщення його не впускали, пояснюючи, що поломок не має, в приміщенні сухо. Разом з тим, після виявлення причини залиття та заміни сантехніком ОСОБА_5 пластикового кутника, затоплення припинилося. Внаслідок залиття у ванній кімнаті та кухні відбулась деформація натяжної стелі та замокання гіпсокартонової частини стелі, з'явилися плями на шпалерах у кухні.

Допитані у судовому засіданні свідки, зокрема старший майстер ОСОБА_6, начальник відділення № 5 КП «Житло Сервіс» ОСОБА_3 пояснили, що в травні 2015 року неодноразово, зокрема, 06.05.2015 року, 09.05.2015 року, 19.05.2015 року на диспетчерську службу поступали заяви від власника квартири АДРЕСА_1 про залиття. На початку травня були дощі, тому спочатку було прийнято рішення обстежити дах. Після того, як було встановлено, що дах перебуває в задовільному стані, а залиття продовжувалось, звернулись до власника нежитлового приміщення АДРЕСА_2 з проханням надати доступ до комунікацій. Після неодноразових прохань доступ було надано. Сантехніком ОСОБА_5. було розібрано стіну, знято плитку та виявлено розтріскування пластикового кутника на розводці ГВП після бойлера, в результаті чого сталось залиття квартири АДРЕСА_1. Зазначили, що відомості, які зазначені в акті від 28.05.2015 року є достовірними та такими, що відповідають дійсності.

Положеннями ст. ст. 319, 312 ЦК України передбачено, що власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Наведені норми матеріального права встановлюють зобов'язання власника нерухомого майна щодо його утримання, це стосується перевірки цілісності шлангів.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов'язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). Шкода це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92, зокрема у її п. 2, роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Суд критично ставиться до наданих в судовому засіданні пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є працівниками ТОВ «Фармексклюзив», оскільки свідчення, надані ними в судовому засіданні є суперечливими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що залиття у квартирі АДРЕСА_1 сталося з вини відповідача як власника квартири, у зв'язку з розтріскуванням пластикового кутника у санвузлі. Будь-яких належних доказів відсутності вини відповідача у залитті квартири матеріали справи не містять.

Відповідно до звіту експерта № 61/15 від 23.06.2015 року сума збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири становить 9 370 грн. 86 коп.

Згідно з товарним чеком № 49/15 від 11.06.2015 року позивачем було сплачено 1 200 грн. ФОП ОСОБА_9 за проведення робіт з незалежної експертної оцінки вартості матеріального збитку майна.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири в сумі 9 370 грн. 86 коп.

Судом, відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України роз'яснювавсь право для вирішення питань, які потребують спеціальних знань, в т.ч. щодо визначення вартості матеріального збитку звернулись до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, проте сторони не скористались цим правом.

Водночас, відповідно до приписів ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

А статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Твердження відповідача, щодо неналежних доказів вартості збитків суд відкидає, оскільки, оскільки жодних доказів на його спростування відповідачем в ході всього розгляду надано не було, а з клопотанням про призначення експертизи відповідач до суду не звертався.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки матеріальний збиток завданий позивачу внаслідок залиття відповідно до звіту експерта № 61/15 від 23.06.2015 року становить 9 370 грн. 86 коп., а відповідач є власником квартири, з якої і відбулось це залиття, то він зобов'язаний відшкодувати завдані збитки в розмірі 9 370 грн. 86 коп. та витрати з оцінки матеріального збитку в розмірі 1 200 грн.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушення нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи, що при розгляді справи встановлено підстави для відповідальності відповідача за заподіяну матеріальну шкоди, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та вважає, що на користь позивача необхідно стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармексклюзив», Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» відділення № 5 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармексклюзив» () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) майнову шкоду у розмірі - 9 370 (дев'ять тисяч триста сімдесят) гривень 86 копійок, 1 200 (одна тисяча двісті) гривень - відшкодування витрат з оцінки матеріального збитку, моральної шкоди у розмірі - 3 000 (три тисячі) гривень, судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА