Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"29" лютого 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В., при секретарі Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат за надану правову допомогу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат за надану правову допомогу. В обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем. За період роботи їй була нарахована, але не сплачена у повному обсязі заробітна плата, у звязку з чим виникла заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 3205,39 грн. Також зазначає, що у зв'язку з порушенням права на заробітну плату їй була завдана моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 1000,00 грн. Просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 3502,39 грн., моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. та понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 292,32 грн.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові заперечення, відповідно до яких вказав, що позовні вимоги не визнає, оскільки згідно довідки №238/РО-6086 від 22.02.2016 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем відсутня, всі належні виплати були проведені згідно відомості №00283 від 08.06.2015 року та у січні 2015 року. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

За наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача, 24.11.2014 року позивача звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується записами в її трудовій книжці.

За період роботи позивача їй нараховувалась заробітна платня.

Згідно наданої відповідачем довідки №238/ро-6086 від 22.02.2016р. сума заборгованості по заробітній платі перед позивачем станом на 22.02.2016 року відсутня. Належні суми при звільненні позивачу були сплачені за відомістю №00283 від 08.06.2015 року.

Платіжним дорученням від 29.01.2015 року №0410001 позивачці була перерахована заборгованості по заробітній платі в сумі 5562,62 грн.

Разом з тим, в матеріалах справи мається довідка про доходи, видана 21.09.2015 року за №5659 головним бухгалтером ПАТ «Азовзагальмаш», відповідно до якої заборгованість перед ОСОБА_1 по заробітній платі за листопад 2014 року становить 3502,39 грн.

Відповідно до виписок з карткового рахунку позивачки, сформованих 24.11.2015 року та 29.02.2016 року вбачається, що виплат по заробітній платі з ПАТ «Азовзагальмаш» на її картковий рахунок не надходило.

Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обовязок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася, що підтверджується власною довідкою відповідача від 21.09.2015 року, внаслідок цього по сьогоднішній день існує заборгованість по заробітній платі в розмірі 3502,39 грн. з вирахуванням вже сум, які підлягають утриманню як обовязкові податки та збори.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних та з урахування інших обставин.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином судом встановлено, що внаслідок не своєчасної виплати відповідачем позивачу заробітної плати та остаточного розрахунку при звільненні, позивачу була спричинена моральна шкода, між тим, розмір визначений позивачем у 1000,00 гривень є завищеним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема: характер порушення прав позивача, період виниклої заборгованості по заробітній платі, розмір заборгованості, що утворилася, істотність вимушених змін у її житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 500 грн.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 292,32 грн., в підтвердження чого представлено договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт та квитанцію.

Згідно вимог статті 11, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у сумі 551,20 грн. за вимоги майнового характеру та 275,60 грн. - за вимоги про відшкодування моральної шкоди (пропорційно від задоволених позовних вимог, а саме: 50% від заявлених вимог).

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 , 224-226 ЦПК України, ст.ст. 115, 237-1 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат за надану правову допомогу, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, м.Маріуполь, Площа Машинобудівельників, буд.1, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість по заробітній платі в сумі 3502,39 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 грн., у рахунок компенсації витрат на правову допомогу 292,32 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, м.Маріуполь, Площа Машинобудівельників, буд.1, ) на користь держави судовий збір у розмірі 826,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко