441/72/16-ц 2/441/174/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.03.2016 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - Ференц О.І.,
за участю секретарів судових засідань - ОСОБА_1, ОСОБА_2
та позивача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, суд -
Зазначав, що умисними діями відповідача йому спричинено шкоду на загальну суму 4500 грн., з яких 4200 грн. витрат за придбання ним нових дверей і 300 грн. за демонтаж пошкоджених дверей і монтаж нових.
З огляду на наведене, на підставі ст.ст.1166, 1193 ЦК України просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.194 КК України, в його користь в сумі 4500 грн..
В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Додатково пояснив, що після поділу Жовківським районним судом Львівської області будинку та прилеглої до нього земельної ділянки на вул. Бічна Лісна, 7 в м. Жовква Львівської області він закрив на ключ належний йому сарай, де знаходився і городній інвентар. В жовтні 2014р. двері господарського приміщення були пошкоджені відповідачем, свідками чого були його внучка та внук. З огляду на це він змушений був купляти нові двері та встановлювати їх, понісши витрати, які тепер бажає стягнути з відповідача. Вважає, що в письмових поясненнях, даних під час розслідування даної кримінальної справи, відповідач фактично визнав, що заходив у його приміщення, проте зробив він це після пошкодження вхідних дверей, а не до того, які він закрив своє господарське приміщення. Проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_4 неодноразово в судові засідання не з'являвся, хоча кожен раз своєчасно та належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду справи, а також від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи.
Відповідно до п.99 Постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" від 05.03.2009р. № 270 рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї, а у разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення. Згідно з п.116 вказаних Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку протягом одного місяця з дня їх надходження. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Згідно з п.117 Правил поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.
Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно довідки Городоцького РС Головного управління ДМС України у Львівській області № 27/114 від 28.01.2016р. ОСОБА_4 зареєстрований на ІНФОРМАЦІЯ_1, куди і направлялися судові повістки.
Згідно висновку експерта № 73 від 08.06.2015р. один слід взуття, вилучений 09.11.2014р. за фактом крадіжки з господарського приміщення по вул. Бічна Лісна, 7 в м. Жовква Львівської області, придатний для групової належності слідоутворюючої поверхні низу підошви. Даний слід взуття, фотозображення якого представлено на огляд, залишений взуттям із таким же візерунком низу підошви (за типом рисунку, формою, розмірами, будовою та розміщенням деталей візерунку), як і взуття, належне гр-ну ОСОБА_7 Встановити, чи саме взуттям, належним ОСОБА_4, залишений даний слід низу взуття, не представляється можливим із за невідображення індивідуальних ідентифікаційних ознак в сліді низу взуття, сфотографованого на місці події (а.с.6).
Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 04.11.2015р., підставою закриття кримінального провадження послужило те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є цивільно-правові відносини щодо розподілу та користування майном, які вирішуються виключно судом в порядку цивільного судочинства, а тому відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а також те, що в результаті умисного пошкодження вхідних дверей приміщення сараю потерпілому ОСОБА_3 не завдано шкоди у великих розмірах, тому в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України (а.с.9-10).
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 29.04.2014р. поділено майно, що є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а саме житловий будинок та прилягаючу земельну ділянку, що знаходяться за адресою: вул. Бічна Лісна, 7 в м. Жовква Львівської області, в тому числі виділено ОСОБА_3 1/2 частину земельної ділянки (синій колір) варіанту 2 Таблиці № 5 до висновку експертизи № 3619/3620/3621 варіантів реального поділу земельної ділянки на вул. Бічна Лісна, 7 в м. Жовква Львівської області. Із вказаного рішення та висновку судової інженерно-технічної експертизи № 3619/3620/3621 від 31.01.2014р. вбачається, що сарай під номером 2 розміщений на земельній ділянці, виділеній рішенням суду у власність ОСОБА_3, позивачу у справі.

Як вбачається із товарного чеку № 1 від 09.11.2015р. за придбання нових дверей ОСОБА_3 витратив кошти в розмірі 4200 грн. (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст.15 та п.8 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір. Вказана позиція викладена в постанові ВСУ від 03.12.2014р. у справі № 6-183цс14, яка згідно вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування.

Частиною другою ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1). Ці дані встановлюються на підставі (зокрема) письмових доказів, речових доказів, висновків експертів (ч.2), а ст.58 ЦПК України - що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1).

Згідно трасологічної експертизи № 7 від 08.06.2015р. за матеріалами кримінального провадження по факту крадіжки та пошкодження майна ОСОБА_3, проведеної Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУМВСУ у Львівській області, один слід взуття, вилучений 09.11.2014р. за фактом крадіжки з господарського приміщення по вул. Бічна Лісна, 7 в м. Жовква Львівської області, придатний для групової належності слідоутворюючої поверхні низу підошви. Даний слід взуття, фотозображення якого представлено на огляд, залишений взуттям із таким же візерунком низу підошви (за типом рисунку, формою, розмірами, будовою та розміщенням деталей візерунку), як і взуття, належне гр-ну ОСОБА_4.

Вище згаданий Висновок експертизи є належним та допустимим доказом по справі і такий відповідачем жодним чином не спростований.

Відтак, відповідачем не було доведено, що шкоду, завдану пошкодженням вхідних дверей ОСОБА_3, було завдано не з його вини (ч.2 ст. 1166 ЦК України), а відтак позивач має право на відшкодування нанесеної йому шкоди.

Проте в своїх позовних вимогах окрім витрат за придбання нових дверей до господарського приміщення ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача витрати в сумі 300 грн. за демонтаж пошкоджених та встановлення нових дверей, проте такі витрати не підтверджені жодними належними та допустимими доказами у справі, з огляду на що не можуть бути відшкодовані.

Оскільки позивачем при подачі позовної заяви не було оплачено судовий збір з посиланням на п.6 ст.5 Закону України "Про судовий збір", яка передбачає звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а, як встановлено у судовому засіданні, шкоди було завдано не внаслідок кримінального правопорушення, так як кримінальне провадження було закрите саме у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, враховуючи те, що позов задоволено частково, судовий збір слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та з позивача пропорційно до розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

На підставі ст.ст.16, 1166 ЦК України, керуючись ст. ст. 10-11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, 4200 (чотири тисячі двісті) гривень завданої матеріальної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь УДКСУ у Городоцькому районі (р/р 0076, , МФО 825014, одержувач платежу УДКСУ у Городоцькому районі, найменування установи банку ГУ ДКСУ у Львівській області) 514 (п'ятсот чотирнадцять) грн. 45 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь УДКСУ у Городоцькому районі (р/р 0076, , МФО 825014, одержувач платежу УДКСУ у Городоцькому районі, найменування установи банку ГУ ДКСУ у Львівській області) 36 (тридцять шість) грн. 75 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Інші учасники судового розгляду, крім відповідача, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийОСОБА_8