Справа № 203/1001/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06.11.2004 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через несумісність характерів, припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з серпня 2013 року, неможливість подальшого спільного проживання та збереження шлюбу, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою.

В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову.

Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позову.

З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №657.

Від шлюбу мають малолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.

З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони з серпня 2013 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми.

Згідно заяви відповідачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити ОСОБА_3.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,56,112,113 СК України, ст.ст.10,11,31,58-61,88,158,197,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 06 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №657 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки ОСОБА_2 залишити - ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак