Ухвала

іменем україни

23 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі Ірпінської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відновну вартість зелених насаджень, за касаційною скаргою заступника прокурора Київської області на рішення апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року прокурор м. Ірпеня Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Ірпінської міської ради Київської області, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Ірпінської міської ради Київської області грошові кошти у сумі 86 694 грн 11 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що після проведеної 16 жовтня 2014 року міжвідомчої наради було встановлено, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати відновної вартості зелених насаджень у розмірі 86 694 грн 11 коп.

Зазначив, що рішенням Ірпінської міської ради Київської області від 11 липня 2008 року дозволено ОСОБА_1 розробити проект землеустрою земельної ділянки площею 500 кв. м по АДРЕСА_1 який затверджено рішенням Ірпінської міської ради Київської області від 20 березня 2009 року. Відповідно до розрахунку, виконаного комунальним підприємством Київської обласної ради «Обласний лісгосп», відновна вартість зелених насаджень становила 93 303 грн 71 коп., проте відповідач сплатив лише 6 609 грн 60 коп. та без повної сплати відновної вартості зелених насаджень отримав державний акт на право власності на земельну ділянку.

Зазначав, що невиконання відповідачем зобов'язання щодо сплати відновної вартості зелених насаджень спричинили те, що місцевий бюджет Ірпінської міської ради Київської області недоотримав кошти.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 травня 2015 року позов прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі Ірпінської міської ради Київської області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь Ірпінської міської ради Київської області заборгованість зі сплати коштів за відновну вартість зелених насаджень у розмірі 86 694 грн 11 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Київської області просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов прокурора м. Ірпеня Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має заборгованість по сплаті коштів за відновну вартість по зеленим насадженням до бюджету м. Ірпеня, чим порушує інтереси держави щодо своєчасності формування цільового фонду місцевого бюджету м. Ірпінь.

При цьому, зазначив, що строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки про наявну заборгованість прокуратурі м. Ірпеня стало відомо в листопаді 2014 року, а саме: під час виконання п. 3 постанови міжвідомчої наради.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що Ірпінській міській раді Київської області, в інтересах якої прокурором було пред'явлено даний позов, дійсно є заборгованість у розмірі 86 694 грн 11 коп., однак позивачу було відомо про її порушене право на отримання відновної вартості зелених насаджень у розмірі 93 303 грн 71 коп. з часу державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, тобто з 11 грудня 2009 року, а з позовом до суду прокурор звернувся у лютому 2015 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Такі висновки суду апеляційної інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону. При цьому доказам, поданим сторонами, судами надана належна правова оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки 0,0500 га по АДРЕСА_1 на підставі рішення Ірпінської міської ради від 20 березня 2009 року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 11 грудня 2009 року.

Згідно з розрахунком КП КОР «Обласний лісгосп» відновної вартості зелених насаджень по АДРЕСА_1 відновна вартість становила 93 303 грн 71 коп.

З виписки по рахунку від 3 листопада 2009 року вбачається, що до міського бюджету м. Ірпінь із призначенням платежу «відновна вартість зелених насаджень» від ОСОБА_1 надійшли кошти в сумі 6 609 грн 60 коп.

Заборгованість за відновну вартість зелених насаджень становить 86 694 грн 11 коп.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Статтею 361 Закону України "Про прокуратуру" та частиною другою статті 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у статті 46 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Саме до цього зводяться висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-178цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи, прокуратурою пред'явлено позов в інтересах Ірпінської міської ради Київської області, яка підтримала позов і якій було відомо про її порушене право з часу державної реєстрації ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку - 11 грудня 2009 року.

Крім того, у матеріалах справи є заперечення відповідача, в якому зазначено про пропуск прокурором строку позовної давності (а. с. 33-35).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог прокурора м. Ірпеня Київської області у зв'язку зі спливом строку позовної давності за позовом про захист порушеного права.

При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін рішення апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Київської області відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик