№ 2/631/260/16
№631/270/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року смт ОСОБА_1

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Л.А. Марюхни

при секретарі Л.Ф. Великородній

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ:

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулася з позовом ОСОБА_2, в якому зазначила, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 16 вересня 2004 року. В шестимісячний термін після смерті ОСОБА_3 позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом через юридичну необізнаність, позивач не знала про існування заповіту на її ім'я. Враховуючи вищенаведене, позивач просила поновити їй строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на земельні ділянки, площею 4,6000 гектарів та площею 0,8600 гектарів, які входять до складу спадщини.

В судове засідання сторони не зявилися. Позивач, ОСОБА_2, надала до суду заяву, в якій просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, слухання справи провести без її участі.

Відповідач по справі, Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області, надала до суду заяву, в якій попросила справу розглядати без участі її представника, зазначила про визнання позовних вимог в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову.

Суд, розглянув заяви позивача та відповідача по справі, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню за наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Мати позивача, ОСОБА_3, померла 16 вересня 2004 року, свідоцтво про смерть серія І- ЖД № 396491, видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 8383.

Судом встановлено, за життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Старовірівської сільської ради Нововодолазького району харківської області, 25 липня 1995 року, реєстраційний № 196, відповідно до якого заповіла ОСОБА_2, все те, що буде належати їй на день смерті та на що по закону буде мати право.

Судом встановлено, після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки, площею 4,6000 гектарів, кадастровий № :07:000:0812, площею 0,8600 гектарів, кадастровий № :07:000:0813, в межах згідно з планом, які розташовані на території Старовірівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Старовірівської сільської ради від 20 грудня 2001 року № 23, 11 травня 2002 року серії ІІ-ХР № 068847.

Судом встановлено, родинні відносини між позивачем та її матір'ю, ОСОБА_3, підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серія ЯК № 768868, виданим 29 червня 1954 року Старовірівським сіль загсом Старовірівського району Харківської області, актовий запис № 23. Зміна прізвища на ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ВЛ № 276062, виданим Мелихівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 16.10.1972 року.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, в шестимісячний термін позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері через юридичну необізнаність, позивач не знала про існування заповіту на її ім'я. Зазначений заповіт передав позивачу її брат, ОСОБА_4 в червні 2015 року.

Судом перевірено, спадщину після смерті ОСОБА_3 ніхто із спадкоємців за законом фактично не прийняв, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Брати та сестри позивача, спадкоємці за законом першої черги, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини не звертались, та не мають наміру цього робити, що підтверджується нотаріально завіреними заявами про відмову від спадщини.

Суд зазначає, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом через нотаріальну контору позивач позбавлена можливості в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини, про що в усній формі позивачу було розяснено нотаріусом.

Ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна предявляються за місцезнаходженням цього майна, або основної його частини.

Враховуючи заяву, що надана відповідачем по справі про визнання позову та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому суд бере до уваги ту обставину, що визнання позову відповідачем по справі є безумовним і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено право власності спадкодавця, ОСОБА_3, яка померла 16 вересня 2004 року, на земельні ділянки площею 4,6000 гектарів та площею 0,8600 гектарів, строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивач пропустила з поважних причин, в звязку з чим суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 15, 57-66, 114, 118-120, 159, 174, 175 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1217, 1225, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Поновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 16 вересня 2004 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 16 вересня 2004 року, на земельні ділянки, площею 4,6000 гектарів, кадастровий № :07:000:0812, площею 0,8600 гектарів, кадастровий № :07:000:0813, в межах згідно з планом, які розташовані на території Старовірівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, серія ІІ-ХР № 068847, виданого 11 травня 2002 року на підставі рішення виконавчого комітету Старовірівської сільської ради від 20 грудня 2001 року № 23 на ім'я ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області в 10-денний строк з дня його проголошення через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марюхна Л.А.