У Х В А Л А

31 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання частки у спільній власності та визнання права власності,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року накладено арешт на належне ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 154, виданого 1 квітня 2013 року приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Сержант Н.М, приміщення магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1, загальною площею 213 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що ухвалу винесено судом з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що судом не встановлено і не підтверджено жодним доказом факт будь-яких спроб відчужити ним належне йому на праві власності приміщення магазину, що знаходиться в АДРЕСА_1, що могло б в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про визначення її частки у праві спільної сумісної власності на приміщення магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Острог Рівненської області та визнання за нею права власності на 1/2 частку вказаного приміщення.

Накладаючи заборону на відчуження спірного майна, суд першої інстанції вірно покликався на положення ст.151 ЦПК України щодо можливості забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вжиті заходи забезпечення позову у вигляді накладення заборони на відчуження майна не припиняють права власності на нього, а лише обмежують власника цього майна в частині права відчуження та є гарантією реальності виконання рішення суду.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, її висновки узгоджуються із роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених в ній висновків.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Гордійчук С.О.