Справа № 2/593/90/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2016 р. суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Крамар В.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Бережанської райдержадміністрації, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Бережанської райдержадміністрації, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька.

20 січня 2016 року судом отримано інформацію з Бережанського районного сектору управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про те, що відповідач ОСОБА_2 за реєстраційними обліками не значиться, тобто не мав і не має зареєстрованого місця проживання (перебування), в звязку з чим відомості, вказані позивачем про те, що останнє відоме місце проживання відповідача є: вул. Гімназійна, 8/2 м. Бережани, - не знайшла свого підтвердження.

У звязку з наведеним, 22 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Бережанської райдержадміністрації, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька - було залишено без руху та надано позивачу строк для оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України (вказівки місця проживання чи перебування відповідача) - пять днів.

На виконання вказаної ухвали суду позивач подала до суду лист, в якому вказала, що з 29.01.2014 р. по квітень місяць 2014 року відповідач проживав без реєстрації разом з нею в будинку по вул. Гімназійна, 8/2, м. Бережани Тернопільської області. Після цього його місце проживання їй не відоме. Вважає ухвалу від 22 січня 2016 року такою, що позбавляє її можливості доступу до суду.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обовязковість застосування національними судами України норм Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...).

З рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 січня 2015 року, ухваленого по цивільній справі № 607/17993/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, по невідомій суду причині, хоча про час та день слухання справи був повідомлений належним чином. З вказаного суд приходить до висновку про те, що Тернопільським міськрайонним судом було встановлено місце проживання (перебування) відповідача.

З копії позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поданої до Тернопільського міськрайонного суду 30.10.2014 року, вбачається, що місцем проживання відповідача, ОСОБА_1 вказано смт. В. Березовиця, вул. Енергетична, 7/24. Зважаючи на посилання Тернопільського міськрайонного суду про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, останнім відомим позивачу місцем проживання відповідача є смт. В. Березовиця, вул. Енергетична, 7/24.

Виходячи з наведеного, Бережанський районний суд Тернопільської області не є «судом встановленим законом», у розумінні частини першої статті 6 Конвенції, щодо позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Бережанської райдержадміністрації, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька. Вказана позовна заява подана до суду із порушенням правил підсудності, оскільки у відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання. Відповідно до ч.10 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть предявлятися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. З матеріалів справи не вбачається наявності підстав для застосування підсудності за вибором позивача, чи виключної підсудності, для розгляду позовної заяви за іншим місцем, крім останнього відомого місця проживання відповідача, яким є смт. В. Березовиця, вул. Енергетична, 7/24, а тому відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 4 ч. 3, 4 ст. 121 ЦПК України, якщо справа не підсудна суду, суд постановляє ухвалу про повернення позовної заяви. Оскільки позов до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, останнім відомим місцем проживання якого є смт. В. Березовиця, вул. Енергетична, 7/24, за правилами встановленими ст. 109, 110, 111, 113, 114 ЦПК України, не підсудний Бережанському районному суду, то позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Бережанської райдержадміністрації, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, необхідно повернути ОСОБА_1 для подання її до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (вул. Котляревського, 34, м. Тернопіль Тернопільської області) за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_2.

Керуючись ст. 115, ч. 4 ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Бережанської райдержадміністрації, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька повернути позивачу для подання до належного суду за останнім відомим місцем проживання відповідача.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд шляхом подачі протягом пяти днів з дня одержання ухвали апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її апеляційне оскарження.

Суддя: