Провадження №2-о/554/2/2016
29 лютого 2016 року м.Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Чуванової А.М.
при секретарі Юркіній Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України; заінтересована особа: управління державної міграційної служби України в Полтавській області,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Свої вимоги мотивує тим, що він народився 11.12.1963 року та по травень проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. В травні 2014 року він разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_2 приїхав до м.Полтави, у звязку з хворобою її матері, яка після перенесеної онкологічної операції потребувала постійного стороннього догляду. Вони з дружиною доглядали за хворою. На початку серпня 2014 року він втратив паспорт та військовий квиток, в звязку з чим заявник звернувся до Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, та Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, де йому надали довідку про те, що особу було встановлено, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави, рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 рік. Факт народження та постійного проживання заявника у м.Красноперекопську АР Крим станом на 24.08.1991 року підтверджується: свідоцтвом про народження, свідоцтвом про восьмирічну освіту, довідкою Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, довідкою замість військового квитка, довідкою відділу РАЦС Красноперекопського МУЮ АР Крим, довідкою Совхозненської сільради Красноперекопського району АР Крим про те, що заявник був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 років СРСР у своїх батьків з дня народження 11.12.1963 року по 23.05.2000 року, двома довідками Кримського содового заводу, де заявник працював та проживав у гуртожитку, вироком Красноперекопського міськрайсуду АР Крим, в якому вказані усі анкетні дані заявника, в тому числі і належність до громадянства України. ОСОБА_1 просить заяву задовольнити, оскільки він позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, пояснив додатково, що він все життя прожив у АР Крим, служив в Афганістані, іншого шляху для отримання паспорту, крім встановлення цього факту у судовому порядку, у нього немає. Просив заяву задовольнити.
В судовому засіданні представник заінтересованої особи з заявою не погодилася, пояснила, що ОСОБА_1 у березні 2015 року звернувся до них про видачу паспорту, йому відмовили, оскільки АР Крим не надає інформацію, та лише за рішенням суду йому може бути надано громадянство.
Заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 11.12.1963 року в Україні, а саме: м.Красноперекопськ АР Крим с.Совхозне, про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.6) та довідка Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 29.05.2015 року (а.с.7) і довідка замість військового квитка (а.с.8).
Відповідно заяви, ОСОБА_1 втратив паспорт, в звязку з чим він звернувся до Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, на що отримав відповідь про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.5).
Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року.
Суд вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, також, підтверджується свідоцтвом про восьмирічну освіту (а.с.12), довідкою відділу РАЦС Красноперекопського МУЮ АР Крим (а.с.9), вироком Красноперекопського міськрайсуду АР Крим від 27.03.2012 року, в якому вказані усі анкетні дані заявника, в тому числі і належність до громадянства України, та показами свідка ОСОБА_2, яка підтвердила факт народження та проживання свого цивільного чоловіка на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Відповідно до ч 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.
Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р.
Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р.
У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.
Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.
Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Крім того, суд зазначає, що згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Кримського півострова внаслідок російської окупації вважається тимчасово окупованою територією.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. № 120 Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Згідно довідки Совхозненської сільради Красноперекопського району АР Крим від 10.11.2014 року заявник був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 років СРСР у своїх батьків з дня народження 11.12.1963 року по 23.05.2000 року (а.с.10). Відповідно довідки Кримського содового заводу від 11.11.2014 року заявник працював на заводі та проживав у гуртожитку (а.с.13). Суд сприймає вказані документи як носії конкретної інформації факту проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця: Україна Автономна Республіка Крим Красноперекопського району с.Совхозне, на території України станом на 24 серпня 1991 року, які ніким не спростовані, але при цьому не може визнати вказані документи належними та допустимими доказами, так як останні видані органами влади окупованого Криму.
За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця: Україна Автономна Республіка Крим Красноперекопського району с.Совхозне, на території України станом на 24 серпня 1991 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 209, 212-215, 218, 256, 259, 273 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України; заінтересована особа: управління державної міграційної служби України в Полтавській області, - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця: Україна Автономна Республіка Крим Красноперекопського району с.Совхозне, на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: А.М.Чуванова