Справа № 654/4368/15-ц
Провадження № 2/654/234/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2016 року м. Гола ОСОБА_1 Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2,
секретаряОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голопристанського районного суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.04.2014 року, ОСОБА_3 (далі відповідач) отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач просить стягнути з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 14256,95 грн., що складається з: 4199,25 грн. заборгованість за кредитом; 7602,61 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією та штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 655,09 грн. (процентна складова) а також судові витрати по справі.

У судове засідання представник позивача не зявився, до суду надано клопотання, відповідно до якого представник банку просить розглядати справу без участі представника Позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що кредитні кошти з картки він отримував, однак не згоден з сумою процентів, нарахованих банком, при винесенні рішення покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.04.2014 року, відповідач ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно умов договору та п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання батьківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на передбачених умовах.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується Умовами та правилами надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов Договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідач порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів, передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 30.11.2015 року виникла заборгованість перед позивачем у загальному по всім нарахуванням розмірі 14256,95 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з: заборгованості за кредитом, заборгованості по відсоткам та заборгованості по пені та комісії за користування кредитом.

У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Так, відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, відповідно.

Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача штрафів за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобовязань відповідно до Умов та правил надання батьківських послуг, то суд вважає, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно.

Враховуючи, що в порядку ч. 2 ст. 549 ЦК України штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання за договором у розмірі 655,09 грн. (процентної складової) підлягають задоволенню.

Разом з цим, що стосується вимог про стягнення штрафу у розмірі 500 грн. (фіксованої частини), то дані вимоги суперечать положенням ч. 2 ст. 549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 1218,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 179, 208, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 549, 623, 1048-1052, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, 02.10.1959 р. н., ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, МФО 305299, р. р. 3111 заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.04.2014 в сумі 13756 (тринадцять тисяч сімсот пятдесят шість) грн. 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, 02.10.1959 р. н., ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 49094, м. Дніпропетровськ,вул. Набережна Перемоги, буд. 50, МФО 305299, , судові витрати у сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Херсонської області, через Голопристанський районний суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 26 лютого 2016 року

Суддя: ОСОБА_2