ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 березня 2016 року. Справа № 174/762/15-ц

2/174/15/2016

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Пелипас Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про захист права власності на майно, зобовязання виконати певні дії, стягнення майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок затоплення житла, треті особи у справі: ОСОБА_3; Комунальне підприємство «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,16 вересня 2015 року.

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 20.08.2015 р., та змінам до нього від 25.02.2016 р. (а.с.167-171), позивач зазначив, що він разом з дружиною, ОСОБА_3, мають у спільній частковій приватній власності квартиру АДРЕСА_1, в якій зареєстровані та проживають разом. Участь в приватизації цієї квартири приймали також вони удвох із дружиною, 3-ю особою за позовом. Квартира складається з двох житлових кімнат та допоміжних приміщень загального користування і розташована на п'ятому поверсі п'ятиповерхового будинку. Право власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 08.04.2015 року, яке було зареєстровано реєстраційною службою Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами на житло (копії додаються).

Протягом тривалого часу, більше шести років поспіль, внаслідок того, що покрівля даху будинку має значні дефекти, після кожних опадів або після розтавання снігу взимку або навесні, відбувається затоплення його житла, зазначеного вище. В останнє значне та тривале затоплення квартири відбулось осінню 2014 року та весною 2015 року, в результаті чого було знищено та частково пошкоджено належне йому та його дружині житло, а також майно, що знаходилось в квартирі. Крім того, частково було знищено місцями повністю, а місцями частково, зроблений в належній йому квартирі ремонт в житлових та нежитлових приміщеннях квартири. Було приведено у непридатність для використання електрообладнання квартири, що ставить під загрозу їхнє з дружиною життя та здоров'я, оскільки існує дуже високий ризик під час перебування в квартирі під час опадів бути ураженим електричним струмом.

З приводу затоплення квартири, він неодноразово звертався в ВКП «Жилсервіс», де йому пояснили, що це підприємство не може здійснити капітальний ремонт даху будинку, а може здійснювати лише поточний, та надало йому письмову відповідь від 08.04.2015 р. про те, що поточний ремонт даху був включений на 1-ше півріччя 2015 р., яке вже минуло (копія відповіді надається). Також він неодноразово звертався з цього приводу до виконкому міської ради, депутатів міської ради, на отримував регулярні відписки про неможливість здійснення ремонту в зв'язку з відсутністю коштів в міському бюджеті (копії відповідей на його звернення додаються). Також було з'ясовано, що будинок перебуває на балансі у відповідача, який і має нести відповідальність за стан будинку.

Факт затоплення його житла фіксувався представниками КП «Жилсервіс» відповідними актами від 10.10.2014 р. та від 05.03.2015 р. (копії додаються).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі в тексті Закон), балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі балансоутримувач) власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; утримання будинків і прибудинкових територій господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 7 Закону, відповідач, як виконавчий орган місцевого самоврядування, повинен здійснювати управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, а також забезпечувати їх належне утримання та ефективну експлуатацію. Контроль за дотриманням та фінансування діяльності відповідача-1 здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, розпорядником якого є відповідач-2.

Згідно із положеннями ст. 20 Закону, він, як споживач комунальних послуг та як власник житла, маю право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг.

Відповідно до положень ст. 24 Закону, відповідач-1 як балансоутримувач майна зобовязаний укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Таким чином, відповідачі своїх зобов'язань, передбачених чинним законодавством України не виконали, надання належної якості послуги не забезпечили, своєчасно не контролювали та не займалися забезпеченням обстеження, обслуговування, а також ремонтом та заміною несправних частин покрівлі на даху будинку, що й призвело до завдання шкоди житлу, що належить йому та його дружині, а також до завдання йому моральної шкоди, як власнику майна, яке було пошкоджено з вини відповідачів.

В результаті затоплення належної йому квартири, йому було завдано майнової шкоди на суму, необхідну для відновлення квартири та приведення її до належного стану, придатного для використання за призначенням. Згідно з висновками комісійної судової експертизи за № 5134-15 від 21.01.2016 р., розмір шкоди, яку завдали йому відповідачі при зазначених вище обставинах, складає 7483.68 грн.

Крім майнової шкоди, зазначеної вище, з вини відповідачів йому також було завдано й моральної шкоди, яка зокрема, полягає в наступному: оскільки затоплення з вини відповідачів сталося в холодну пору року - осінню та весною, то висушити стіни, стелю та поли в квартирі після її залиття фактично неможливо, що призвело до суттєвого погіршення умов проживання в квартирі, оскільки фактично в усіх приміщеннях квартири присутня вологість у великій кількості, скрізь відчувається запах цвілі, зацвіли стеля та покрились чорним нальотом в кухні та ванній кімнаті, міжкімнатні двері, одяг та взуття відсиріли та цвітуть, палас, який знаходився на полу в кімнаті, та інші покриття, що були на полах в інших приміщеннях квартири, також набрали вологи й почали цвісти; в квартирі внаслідок її затоплення з вини відповідача, необхідно робити ремонт на досить значну для суму; зараз існує необхідність нести додаткові витрати на проведення відновлювального ремонту в квартирі, що потягне за собою погіршення його матеріального стану; внаслідок збиткової вологості та цвілі, які присутні майже у всіх приміщеннях квартири, погіршилось його загальне самопочуття; для власного обігріву, ліквідації вологості та цвілі в квартирі, він змушений був тривалий час використовувати електричні обігрівальні прибори, що потягло за собою додаткові матеріальні витрати на оплату електроенергії; за захистом своїх прав та інтересів він змушений звертатися до адвокатів та до суду, що не є звичними для нього заняттями, та витрачати на це свій вільний час. Внаслідок обставин, зазначених вище, суттєво порушився звичний йому перебіг його повсякденного життя, погіршилось його загальне самопочуття, що завдає йому додаткових моральних страждань та переживань, в нього погіршився настрій, з'явилась депресія та роздратованість, що значно погіршило його звичне життя. Для приведення його життя в звичне для нього русло, йому доведеться витратити значні додаткові фізичні, духовні сили та кошти.

Відповідно до положень п. 3) ч. 2 ст. 23 ЦК України, відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, якщо порушення його в тому числі і майнових прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порушення відповідачами його майнових прав та інтересів є очевидним, оскільки відповідачі фактично безпідставно відмовилися від своїх зобов'язань, які передбаченні чинним законодавством України, зазначеним вище, що призвело до пошкодження і часткового знищення належного йому майна і завдання йому тим самим, моральної шкоди.

Таким чином, виходячи з обґрунтувань, наведених вище, завдану йому відповідачами моральну шкоду він оцінює на загальну суму 10000 (десять тисяч) гривень, розмір якої він визначив виходячи із суб'єктивного сприйняття наслідків завданої йому відповідачем шкоди та оцінки тих додаткових зусиль, які йому необхідно буде витратити на відновлення свого звичного життя, тому завдану йому відповідачем моральну шкоду він і оцінює саме на зазначену вище суму 10000 (десять тисяч) гривень.

Перелічені в позові обставини та факти можуть бути підтверджені документами, що додаються до позову та перелічені в додатках, а також іншими доказами, які будуть надаватись сторонами в судовому процесі.

Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» (далі в тексті Закон) в редакції Закону від 16.07.2015 р., яка набрала чинності 01.09.2015 р., розмір судового збору суттєво збільшився - в два рази порівняно з розміром, який існував до змін до Закону та до подачі ним позову до суду в його первісній редакції.

Згідно із ст. 6 Закону, кожна позовна вимога повинна оплачуватись судовим збором, в зв'язку з чим, при оплаті ним судового збору за його заявою про збільшення позовних вимог, він мусить сплатити судовий збір в розмірі що перевищує 1/4 частину розміру його доходу у вигляді його пенсійного забезпечення, розмір якого на сьогоднішній день складає 2505 грн. 73 коп. на місяць, що позбавить його можливості нормального існування взагалі (копія довідки з Пенсійного фонду додається).

При цьому, ним сплачено судовий збір в розмірі, який був встановлений чинним законодавством України до внесення і набрання чинності змін до Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону від 16.07.2015 р.

Він, крім пенсійного забезпечення, інших доходів не має, інших джерел надходження коштів він також не має. Крім того, він є особою похилого віку, має цілу низку хронічних захворювань, має необхідність регулярно підтримувати належний стан свого здоров'я, витрачаючи на це додаткові кошти та відповідно до визначень, які містяться в ч. 3 ст. 75 СК України, він є непрацездатною особою, оскільки досяг пенсійного віку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 8 Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою звільнити сторону від сплати судового збору.

Крім того, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та судових рішень Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 р., сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Оскільки його майновий стан фізично унеможливлює сплату ним судового збору в повному обсязі, він вважає, що є можливим та доцільним звільнити його частково від сплати судового збору за ухвалою суду з підстав, наведених вище, обмежившись сплатою ним судового збору в розмірі, який ним вже було сплачено

На підставі зазначеного вище та відповідно до вимог ст. 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 27, 31, 82 ЦПК України, позивач прохає:

1. Стягнути солідарно з відповідачів па мою користь компенсацію за завдану мені майнову шкоду, пов'язану з затопленням житла, в розмірі 7483 (сім тисяч чотириста вісімдесят три) грн. 68 коп.

2. Зобов'язати солідарно відповідачів забезпечити та виконати капітальний ремонт даху на будинку по вул. Центральній, 73 в м. Вільногірську Дніпропетровської області.

3. Стягнути солідарно з відповідачів на мою користь компенсацію за завдану мені моральну шкоду, пов'язану з затопленням житла та майна, що в ньому перебувало, погіршенням стану мого здоров'я та загального самопочуття, а також приведенням житла та належного мені майна у непридатний для цільового використання стан, що Й потягло за собою завдання моральної шкоди, в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

4. Стягнути солідарно з відповідачів на мою користь всі зазнані мною витрати, пов'язані з розглядом цієї справи в|суді, включаючи витрати по оплаті юридичної допомоги адвоката та оплатою проведеної по справі судової експертизи.

5. Звільнити його від сплати судового збору за подачу ним заяви про збільшення своїх позовних вимог про захист права власності на майно, зобов'язання виконати певні дії, стягнення майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок затоплення житла.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги та їх обгрунтування підтримали в повному обсязі. З їх додаткових пояснень витікає, що, не дивлячись на тривалу переписку з відповідачами, до цього часу відповідачами не вжито заходів до ремонту покрівлі на будинку, що до цього часу в квартирі позивача зберігається підвищена вологість та відбувається залиття квартири від талого снігу та дощів, що позивач не мав і не має жодного разу заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг, тому вони вважають, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання своїх представників не направили, причину неявки їх не повідомили, при цьому відповідач-2 надав телефонограму з проханням розглядати справу за відсутності його представника (а.с.184), відповідачі були повідомлені про місце, час і дату судового засідання належним чином (а.с.183).

Враховуючи, що з боку позивача заперечень проти проведення судового засідання за відсутності відповідачів не надійшло, суд, на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України, на місці ухвалив розгляд справи проводити заочно, за відсутності відповідачів.

Разом з тим, раніше, відповідач - 1, УАКБ та ЖКГ, надавав клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача-2, в якому обгрунтував свої обов'язки та повноваження Вільногірської міської ради (а.с.28-33), відповідно до ЗУ "Про місцеве самоврядування", та надав заяву від 03.09.2015 р. № 2247, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає (а.с.83).

Третя особа, ОСОБА_3, в судовому засіданні позовну заяву та її обгрунтування підтримала в повному обсязі.

Третя особа, КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, надала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, з винесенням рішення на розгляд суду (а.с.182).

Враховуючи пояснення сторін та дослідивши надані до суду письмові докази, а саме:

- квитанцію від 12.08.2015 р. про сплату позивачем судового збору в сумі - 243.60 грн. (а.с.1);

- копію акта від 23.01.2015 р. огляду квартири АДРЕСА_2, працівниками КП "Жилсервіс", згідно якого в квартирі виявлено мокрими шпалери покращеної якості на стінах, вологі стіни та воду над плінтусами, огляд проводився під час сильного розтавання снігу та криги на даху будинку (а.с.6);

- копію свідоцтва про право власності на житло від 08.04.2015 р., згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної частково власності, по 1/2 частині кожний, володіють квартирою № 19 в будинку 73 по вул. Леніна в м. Вільногірську (а.с.7);

- копію акта від 23.06.2015 р. комісійного огляду квартири АДРЕСА_2, з участю депутата Вільногірської міської ради ОСОБА_4 та свідків, згідно якого зазначена квартира 2-кімнатна, розташована на 5 поверсі 5-ти поверхового будинку, протягом останніх 6 років покрівля даху над зазначеною квартирою протікає, внаслідок чого стіни та стеля квартирі мають розводи, відпадають шпалери, порушена електропроводка, заборгованості зі сплати комунальних послуг немає, комісія заявляє клопотання перед КП "Жилсервіс" і Вільногірським міськвиконкомом про проведення ремонту даху над даною квартирою (а.с.9);

- копію листа від 08.04.2015 р., № 1444, директора КП "Жилсервіс" ОСОБА_5 на адресу в.о. міського голови ОСОБА_6, щодо звернення ОСОБА_7, стосовно ремонту покрівлі, яке заплановане на 1 півріччя 2015 р. (а.с.10);

- копію листа першого заступника міського голови м. Вільногірська, ОСОБА_8, від 08.04.2015 р. № 230/15, на адресу ОСОБА_7 на його звернення від 31.03.2015 р. до державної установи "Урядовий контактний центр", щодо ремонту покрівлі (а.с.11);

- копію листа від 15.05.2014 р. № 389/14, в.о міського голови ОСОБА_6 на адресу ОСОБА_3, про направлення відповіді КП "Жилсервіс" (а.с.12);

- копію листа першого заступника міського голови м. Вільногірська, ОСОБА_8, від 30.04.2015 р. № 280/15, на адресу ОСОБА_1 на його звернення від 08.04.2015 р. щодо ремонту покрівлі, про направлення листа УАКБ та ЖКГ (а.с.13, 77);

- копію листа від 15.05.2014 р., № 1913, директора КП "Жилсервіс" ОСОБА_5 на адресу міського голови ОСОБА_9, щодо звернення ОСОБА_3, стосовно ремонту покрівлі, яке заплановане на червень 2014 р. (а.с.14);

- копію листа в.о. директора КП "Жилсервіс" ОСОБА_10 від 25.04.2015 р. № 1655, на адресу заступника міського голови начальника УАКБ та ЖКГ ОСОБА_11, стосовно надання графіка проведення ремонту покрівлі, який буде надано після вирішення питання фінансування (а.с.15,78);

- копію листа від 30.04.2015 р., № 1021, заступника міського голови ОСОБА_11 на адресу т.в.о. міського голови ОСОБА_6, у відповідь на листи ряду громадян, в тому числі ОСОБА_1, від 08.04.2015 р., щодо надання графіків роботи з поточного ремонту покрівлі будинку після вирішення питання фінансування (а.с.15,78);

- витяги із паспортів громадян України, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрованих за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 з 22.09.1991 р. та з 14.04.1983 р., відповідно (а.с.16,17);

- копію рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 24.03.2015 р. № 2112-89/VI, про визначення виконавцем житлово-комунальних послуг в м. Вільногірську - КП "Жилсервіс" Вільногірської міської ради (а.с.34);

- копію рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 26.06.2000 р. про затвердження Статуту територіальної громади міста Вільногірська, та копію зазначеного Статуту (а.с. 35-36);

- копію договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 11.06.2015 р. між УАКБ та ЖКГ Вільногірської міської ради та КП "Жилсервіс" Вільногірської міської ради стосовно житлового фонду в м. Вільногірську, згідно п. 5.14 якого, зазначено, що виконавець, тобто КП "Жилсервіс", щорічно (два рази на рік) надає замовнику, тобто УАКБ і ЖКГ, інформацію щодо необхідності проведення капітального ремонту переданого за цим договором майна, а у разі аварійної ситуації - негайно, для проведення замовником заходів з ремонту цього об'єкта (а.с.37-38);

- копію витягу із ЄДРПОУ, згідно якого Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства (УАКБ та ЖКГ) Вільногірської міської ради зареєстроване як юридична особа (а.с.39);

- копію Положення про УАКБ та ЖКГ від 04.08.2015 р., згідно п. 2.1.7 якого, одним із завдань установи є: організація робіт та контроль за ефективністю використання бюджетних коштів, виділених на ремонт житлового фонду, об'єктів благоустрою та інженерних мереж; згідно п.3.1.2: виступає замовником на виготовлення проектно-кошторисної документації, експертизи проектів проведення капітального та поточного ремонтів житлового фонду, забезпечує виконання планів ремонту житлових будинків та об'єктів, які знаходяться у комунальній власності міста (а.с. 40-76);

- копію розрахунку вартості проведення судової експертизи від 19.10.2015 р. в сумі 3686.40 грн. (а.с.111);

- копію квитанції від 29.10.2015 р. про оплату позивачем за проведення судової експертизи - 3686.40 грн. (а.с.115);

- копію технічного паспорта на квартиру позивача ОСОБА_1 (а.с.117-118);

- висновок № 5134-15 від 21.01.2016 комісійної судової будівельно-технічної експертизи, згідно якої встановлена наявність в квартирі позивача суттєвих пошкоджень внаслідок впливу води та визначений розмір матеріальної шкоди, внаслідок залиття квартири водою, в сумі 7483.68 грн. з ПДВ 20 % (а.с.131-146);

- копію квитанції від 18.02.2016 р. про сплату позивачем судового збору в сумі - 243.60 грн. (а.с.159);

- довідку Управління пенсійного фонду України у м. Вільногірську про розмір пенсії позивача ОСОБА_1, що складає 2505.73 грн. за січень 2016 р. (а.с.172);

- квитанцію від 17.03.2016 р. про оплату позивачем ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_2 - 2000.00 грн. за представництво його інтересів в суді (а.с.185) - та оцінивши зазначені докази в їх сукупності та взаємозвязку, керуючись законом суд доходить висновку про задоволення позову частково, з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли із законодавчих актів, стосовно надання житлово-комунальних послуг та стосовно утримання багатоквартирного житлового будинку, який є обєктом спільної власності позивачки та відповідачів.

Згідно ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Сторони не надали доказів про наявність між ними належним чином укладеного договору стосовно утримання спільного майна, тобто спірного будинку, до складу якого входить і крівля даху цього будинку, проте позивач вчасно та у відповідному розмірі сплачує всі комунальні платежі, в тому числі і за утримання будинку та прибудинкової території, заборгованості не має, про що свідчить копія акту, комісійно складеного з участю депутата Вільногірської міської ради (а.с.9), та відсутність за цим фактом заперечень з боку відповідачів.

Також суд вважає, що позивачем правильно визначені відповідачі, оскільки відповідач-1 є балансоутримувачем житлового фонду у м. Вільногірську і відповідає за його утримання та ремонт, в тому числі за капітальний ремонт, а укладення між УАКБ та ЖКГ договору з КП "Жилсервіс" "Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" від 11.06.2015 р. (а.с.36), дія якого розрахована на 12 місяців з часу його підписання (п.7.1), не звільняє відповідача-1 від обов'язку належним чином утримувати та своєчасно ремонтувати житловий фонд; відповідач-2 є головним розпорядником бюджетних коштів, відповідно до його повноважень, як місцевого органу самоврядування, визначених в ст.ст. 25, 26 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні". Тому суд вважає, що для вирішення спірних відносин, що виникли між сторонами, слід керуватися наступними нормами права, враховуючи, що позивач та відповідачі мають у спільному володінні спільні для всього будинку інженерні конструкції та системи, в тому числі покрівлю будинку.

Згідно ч.1 ст.1 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства.

Згідно „Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N 45: 7. Власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); 12. Балансоутримувач житлового будинку або уповноважена ним особа несе відповідальність перед власником, наймачем (орендарем) приміщення житлового будинку в разі: ненадання або надання не в повному обсязі послуг, що призвело до збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю, - шляхом відшкодування збитків.

Згідно п.1, ч.1, ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», безпека продукції - відсутність будь-якого ризику для життя, здоров'я, майна споживача і навколишнього природного середовища при звичайних умовах використання, зберігання, транспортування, виготовлення і утилізації продукції.

Згідно ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на захист своїх прав державою, належну якість обслуговування, відшкодування збитків внаслідок продукції неналежної якості чи яка є небезпечною для життя, здоровя та майна, звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до вимог ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування створюють комунальні підприємства, яким передають в оперативне управління майно, що належить на праві комунальної власності відповідній селищній, міській та іншій громаді.

Згідно ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», передбачені повноваження міської ради щодо створення виконавчих органів та інші повноваження які забезпечують реалізацію прав та інтересів міської громади.

Згідно ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування», відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Відповідно до п/п.1 п.«а» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів міських рад, до яких слід віднести відповідача-1, належать: управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню;

Відповідно до п/п.1 п.«а» ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів міських рад належать: п.1 організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту обєктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків; п.2 виконання або делегування на конкурсній основі генеральній будівельній організації (підрядній організації) функцій замовника на будівництво, реконструкцію і ремонт житла, інших об'єктів соціальної та виробничої інфраструктури комунальної власності.

Відповідно до ст. 185 ЖК України, фінансування затрат на експлуатацію та ремонт громадського житлового фонду здійснюється за рахунок власних коштів володільців фонду.

Згідно ст. 16 ЦК України, 1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 543 ЦК України, 1. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до зазначеної норми права та обставин справи, суд доходить висновку, що відповідачі повинні нести цивільно-правову відповідальність за даним позовом в солідарному порядку, оскільки відповідач-1, стосовно виконання своїх повноважень, є повністю організаційно підконтрольний та підзвітний відповідачу-2, який і приймає остаточно рішення, стосовно проведення капітального ремонту житлових будинків чи покрівель на них та виділення на це відповідних коштів із місцевого бюджету.

Статтею 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», передбачено порядок оформлення претензій споживачів до виконавців у разі порушення виконавцем умов договору, проте, і за відсутністю такого договору, позивач, як споживач послуг та член його сім'ї, третя особа ОСОБА_3, неодноразово зверталися до відповідачів з письмовими заявами, стосовно ремонту покрівлі будинку (а.с.10-15), та отримували відповіді від відповідачів, якими тільки підтверджувалася необхідність у проведенні ремонту покрівлі, але фактичні дії з ремонту покрівлі не здійснювалися по час судового розгляду справи. При цьому відповідачі не надали будь-яких доказів, які б спростовували вимогу позивача у проведенні, саме, капітального ремонту покрівлі будинку.

Згідно ч.5 ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

Згідно ч.1 ст.1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", передбачено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»: 1. Споживач має право:

1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг;

2) одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо;

3) на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг;

4) на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг;

5) на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством;

6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

7) отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлювальних робіт;

8) на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

3. Споживач зобов'язаний:

1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору;

2) своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини;

3) забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу;

4) за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини;

5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом;

6) дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм;

7) допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку;

8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг;

9) своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Згідно ст. 1163 ЦК України, фізична особа, життю, здоров'ю або майну якої загрожує небезпека, а також юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює.

Стосовно зазначених правових вимог, відповідачі не надали будь-яких тверджень та їх обгрунтувань, що ними було вжито всіх необхідних і передбачених законом заходів до усунення протікання покрівлі даху будинку над квартирою позивача, та не надали будь-яких тверджень та їх обгрунтувань, що позивачем не були виконані покладені на нього законом обов'язки, як споживача послуг та користувача квартирою в багатоквартирному будинку. З чого витікає, що відповідачі, внаслідок бездіяльності, своїх обов'язків та повноважень, стосовно утримання будинку, в якому розташована квартира позивача, систематично не виконували, протягом не менше 6 років, наслідком чого стало постійне протікання покрівлі будинку від природних осадків та затоплення квартири позивача, з приведенням квартири в непридатний для її цільового використання стан, чим позивачу було завдано як майнової шкоди так і моральної шкоди. Стосовно цих фактів відповідачі будь-яких заперечень та їх обгрунтувань не надали, але ці факти підтверджуються всією сукупністю досліджених доказів, в тому числі: актами обстеження квартири позивача, перепискою з відповідальними особами відповідачів, висновками судової експертизи.

Згідно ст. 1164 ЦК України, 1. У разі неусунення загрози життю, здоров'ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати: 1) вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози; 2) відшкодування завданої шкоди; 3) заборони діяльності, яка створює загрозу.

Суд доходить висновку, що з такими вимогами позивач звертався до відповідачів, але наявна небезпека його майну, зокрема пошкодження квартири через її затоплення, відповідачами усунена не була.

Згідно ст. 1165. ЦК України, шкода, завдана внаслідок неусунення загрози життю, здоров'ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи, відшкодовується відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст.1166 ЦК України: 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до наданих доказів та оцінки їх в сукупності та взаємозвязку, керуючись вимогами законів, суд доходить висновку, що позивачу було спричинено майнову та моральну шкоду внаслідок бездіяльності відповідачів.

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: примусове виконання обов'язку в натурі.

Згідно ст. 322 ЦК України, 1. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ст. 382 ЦК України, 1. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. 2. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст. 614 ЦК України, 1. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. 2. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. 3. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1167 СК України, 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 СК України,1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. 3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. 5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає встановленими наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини:

- позивач ОСОБА_1 та третя особа, його дружина ОСОБА_3, являються співвласниками квартири АДРЕСА_3 (Леніна) в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, що не заперечується сторонами та підтверджується документально, зокрема, копією свідоцтва про право власності на житло;

- протягом останніх 6 років і до судового розгляду справи, внаслідок бездіяльності відповідачів, що виразилося у невжитті відповідних заходів та своєчасно, стосовно ремонту покрівлі будинку № 73 по вул. Центральній (Леніна) в м. Вільногірську, відбулося неодноразово затоплення квартири № 19 талою водою та дощами, внаслідок протікання покрівлі зазначеного будинку, що підтверджується всією сукупністю досліджених доказів;

- відповідно до вищезазначених законів та підзаконних актів, відповідачі були зобов'язані за своїми повноваженнями утримувати зазначений будинок, в тому числі покрівлю даху в належному справному стані, шляхом проведення своєчасного поточного та капітального ремонтів, але своїх обов'язків протиправно не виконали, внаслідок чого позивачу було завдано суттєвої майнової шкоди, в зав'язку з пошкодженням належної йому на праві приватної власності квартири та іншого майна, що в грошовому вимірі складає - 7483.68 грн.;

- внаслідок пошкодження майна, насамперед нерухомого, тобто квартири, та погіршення житлових умов, позивачу також завдано значної моральної шкоди, оскільки в зв'язку з порушенням його прав власника нерухомого майна - квартири, внаслідок її пошкодження та приведення до стану, за яким квартиру неможливо використовувати за призначенням, внаслідок підвищеної вологості, пошкодження плісенню, пошкодженням електропроводки, був порушений звичний образ життя позивача та членів його сім'ї, значно погіршилися житлові умови, порушується його право на проживання в нормальних житлових умовах, що продовжується протягом довгого часу - протягом 6 років, що потягло необхідність прийняття ним додаткових заходів до організації свого життя та до захисту порушених його прав, в тому числі як споживача послуг, що, в цілому, потягло за собою значні моральні страждання у позивача, душевний та фізичний дискомфорт, та створило очевидну загрозу для його здоров'я, що в грошовому вимірі слід визначити у розмірі - 5000.00 грн., тобто, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди в грошовому вимірі, що, на думку суду, буде відповідати вимогам справедливості, добросовісності та розумності (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України), та інтенсивності, глибині і значимості порушених прав та обсягу винних дій (бездіяльності) відповідачів, враховуючи також, що позивачем не надано відповідних доказів, стосовно підтвердження погіршення стану здоров'я у нього та його дружини, та стосовно пошкодження іншого майна, що знаходилося в квартирі;

- суд доходить висновку, що позивач надав достатньо обґрунтування факту спричинення йому незаконною бездіяльністю відповідачів майнової та моральної шкоди, при цьому суд погоджується з висновком судової експертизи (а.с.131-146), стосовно виду та обсягу виявлених в квартирі позивача пошкоджень та розміру майнової шкоди - 7483.68 грн.; стосовно визначення розміру компенсації для відшкодування моральної шкоди, суд керується також правовими позиціями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, та дійшов висновку про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 10 000.00 грн. до 5 000.00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, керуючись вимогами ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», доходить висновку про покладення судових витрат солідарно на відповідачів, стягнувши з них солідарно на користь ОСОБА_1, - 6173.60 грн., для відшкодування судових витрат, в тому числі: в виді оплати судового збору за майнові вимоги в сумі - 487.20 грн., в виді оплати за проведення судової будівельно-технічної експертизи - 3686.40 грн., в виді оплати представництва в суді адвоката ОСОБА_2 - 2000.00 грн.; та в дохід держави України, додатково, судовий збір на загальну суму - 1166.40 грн., в тому числі: за задоволену майнову вимогу - 64.00 грн., за задоволені дві немайнові вимоги - 1102.40 грн. (551.20+551.20).

Керуючись ст.ст. 88,169, 209 ч.3, 212-215, 218, 222-233, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути солідарно з Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, і/к № 26368915, юридична адреса: 51700, вул. Варена, буд. 17, м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, і/к № 21929734, юридична адреса: 51700, вул. Варена, буд. 15, м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1, 19.01.1950 р. н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН № НОМЕР_1, зареєстрованого за місцем проживання по вул. Центральній (Леніна)АДРЕСА_4, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, - 7483.68 грн. (сім тисяч чотириста вісімдесят три гривні 68 копійок), для відшкодування майнової шкоди, пов'язаної з затопленням належної йому квартири АДРЕСА_5 (Леніна) в м. Вільногірську, Дніпропетровської області.

2. Зобов'язати солідарно Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, та Вільногірську міську раду Дніпропетровської області, забезпечити та виконати капітальний ремонт даху на будинку № 73 по вул. Леніна в м. Вільногірську Дніпропетровської області.

3. Стягнути солідарно з Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1, - 5000.00 грн. (п'ять тисяч гривень 00 копійок), для відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з затопленням належної йому квартири АДРЕСА_5 (Леніна) в м. Вільногірську, Дніпропетровської області.

4. Стягнути солідарно з Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1, - 6173.60 грн. (шість тисяч сто сімдесят три гривні 60 копійок), для відшкодування судових витрат, в тому числі: в виді оплати судового збору за майнові вимоги в сумі - 487.20 грн., в виді оплати за проведення судової будівельно-технічної експертизи - 3686.40 грн., в виді оплати представництва в суді адвоката ОСОБА_2 - 2000.00 грн.; та в дохід держави України, додатково, судовий збір на загальну суму - 1166.40 грн., в тому числі: за задоволену майнову вимогу - 64.00 грн., за задоволені дві немайнові вимоги - 1102.40 грн. (551.20+551.20).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається, протягом десяти днів з дня його проголошення, через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з часу виготовлення його в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення сторонам та третім особам.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.