Справа № 2-7/02 Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г. М.
Провадження № 22-ц/780/918/16 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 58 24.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є. М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Васильківський МВ ГУ МВС України в Київській області, відділ примусового виконання Головного управління юстиції у Київській області, про визнання дублікату виконавчого листа № 2-4/02, виданого 29 грудня 2007 року таким, що не підлягав та не підлягає виконанню з дня його видачі, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати дублікат виконавчого листа № 2-7/02 виданого 29 грудня 2007 року Васильківським міськрайонним судом Київської області таким, що не підлягав та не підлягає до виконання з дня його видачі.

Крім того, 14 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про стягнення з неї на користь боржника коштів в розмірі 43 747 грн. 21 коп., як такі що стягнуті та одержані безпідставно при виконанні протиправно виданого 29 грудня 2007 року Васильківським міськрайонним судом дублікату виконавчого листа № 2-7/02 (а.с. 85-87).

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області 16 грудня 2015 року подав до суду заяву в якій просив слухати справу за його відсутності та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заявлених нею вимог, вказуючи на виконання боржником своїх зобов'язань перед заявницею як стягувачем (а.с. 91-92).

Представник відділу примусового виконання Головного управління юстиції у Київській області подав до суду заяву про можливість слухання справи за їх відсутності, при вирішенні спору покладаються на думку суду, вказуючи на те, що виконавче провадження в тому числі відкрите за дублікатом виконавчого листа знищено за строками зберігання (а.с. 89).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Васильківський МВ ГУ МВС України в Київській області, відділ примусового виконання Головного управління юстиції у Київській області, про визнання дублікату виконавчого листа № 2-4/02, виданого 29 грудня 2007 року таким, що не підлягав та не підлягає виконанню з дня його видачі заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи - Васильківський МВ ГУ МВС України в Київській області, відділ примусового виконання Головного управління юстиції у Київській області, про визнання дублікату виконавчого листа № 2-7/02 виданого 29 грудня 2007 року таким, що не підлягав та не підлягає до виконання з дня його видачі задоволено частково.

Визнано дублікат виконавчого листа № 2-7/02 виданий 29 грудня 2007 року на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області № 6-2/08 від 29 грудня 2007 року таким, що не підлягає до виконання з дня його видачі, тобто з 29 грудня 2007 року.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними в ухвалі суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду, в частині відмови у задоволенні заяви скасувати та ухвалити по справі нову, якою задовольнити в цій частині заяву.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона частково обґрунтована та підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено, що 17 грудня 2007 року № 226/4 Начальник Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з поданням про видачу дубліката виконавчого листа, в якому зазначив, що на виконанні у відділі ДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області перебував виконавчий лист Васильківського міського суду Київської області від 5 березня 2002 року № 2-7, яким зобов'язано Васильківський МВ ГУ МВС України у Київській області повернути ОСОБА_2 вилучені речі згідно переліку, вказаному у рішенні суду, проте вказаний виконавчий документ було втрачено при пересилці (том 1 справи 6-2/08, а.с. 2, а.с.4).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2007 року подання про видачу дублікату виконавчого листа задоволено (том 1 справи 6-2/08, а.с. 12; а.с.5).

29 грудня 2007 року Васильківським міськрайонним судом Київської області Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції видано дублікат виконавчого листа, за яким зобов'язано Васильківський МВ ГУ МВС України у Київській області повернути ОСОБА_2 вилучені речі згідно переліку. Відповідно до відмітки на виконавчому листі ухвала набрала законної сили 04 січня 2008 року. (а.с. 6).

Згідно супровідного листа Васильківського міськрайонного суду Київської області, 29 грудня 2007 року відділу примусового виконання головного управління юстиції у Київській області направлено дублікат виконавчого листа № 2-7/02р. (а.с. 7).

17 січня 2008 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання Головного управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-7/02 від 29 грудня 2007 року (а.с. 8).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 липня 2009 року у справі № 22ц-2129/2009 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2007 року скасовано, а питання про видачу дубліката виконавчого листа передано до суду першої інстанції на новий розгляд (том 1 справи 6-2/08, а.с.99-100; а.с.11-12).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2009 року у справі № 6-133-09 в задоволенні поданняНачальника Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено. Вказане судове рішення не оскаржувалося і набрало законної сили (а.с. 13-14).

Ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2009 року мотивована тим, що виконавчий лист Васильківського міського суду Київської області від 5 березня 2002 року № 2-7 не втрачений при пересилці, а у зв'язку з частковим виконанням рішення суду та неможливістю подальшого його виконання, повернутий до Васильківського міського суду Київської області.

Відтак, рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що виконавчий лист Васильківського міського суду Київської області від 5 березня 2002 року № 2-7 втрачено не було (а.с.14).

Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 21 листопада 2013 року № К/9991/26456/12 (надалі-ухвала ВАСУ) залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року у справі № 2а-9892/11/2670 за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання дій та подання протиправними, за якими дії Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції щодо звернення до суду із поданням про видачу дубліката виконавчого листа за відсутності належних на те підстав та всупереч вимог чинного законодавства визнано протиправними (а.с.57-65).

Також ухвалою ВАСУ встановлено, що Ухвалою Верховного Суду України від 3 листопада 2009 року у справі № 06-20314 ск 09 ОСОБА_2 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за заявою Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції про видачу дубліката виконавчого листа.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - «Закон»).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Закону (у редакції, чинній на момент звернення Відповідача до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа) примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Статтею 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» (в реакції, чинній на момент звернення Начальника Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції до суду з поданням) визначено, що державними виконавцями є заступник директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - начальник відділу примусового виконання рішень, заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальники підрозділів примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, їх заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці підрозділів примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, начальник, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, міського (міста обласного значення), районного в місті відділу державної виконавчої служби.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відтак, з урахуванням наведеного вище, Начальник Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції на момент звернення із відповідним поданням не визнавався державним виконавцем для цілей даного провадження в розумінні чинного на той час законодавства.

Положеннями абзацу 9 частини 3 статті 5 Закону встановлено, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до органу, який видав виконавчий документ з заявою про видачу дубліката виконавчого документа.

За змістом частини 1 статті 370 Цивільного процесуального кодексу України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржникавиправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Виконавчий лист може бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, в разі, якщо його було видано помилково.

Оскільки судом під час розгляду справи на підставі повно та всебічно досліджених документів встановлено протиправність звернення начальником ВДВС Васильківського МРУЮ Київської області до суду із поданням про видачу дубліката виконавчого листа, а відповідно і помилковість його видачі, що також встановлено вищеперерахованими рішеннями, що набрали законної сили, а тому на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України доведенню не підлягає, то вимоги ОСОБА_2 в частині визнання дублікату виконавчого листа № 2-7/02 виданого 29 грудня 2007 року таким, що не підлягає до виконання з дня його видачі, тобто з 29 грудня 2007 року, підлягають до задоволення.

З зазначеною правовою позицією суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Положенням ст. 369 ЦПК України визначено, що у разі, якщо стягнення за таким виконавчим листом вже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до частини 5 статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За приписами частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних та фізичних осіб.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості.

За змістом статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як слідує з § 64 Рішення Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), зміст зобов'язань Договірних держав за статтею 13 Конвенції залежить від характеру поданої заявником скарги.

Відтак, як слідує з наведеного, Європейський Суд з прав людини у своїй усталеній практиці пов'язує визначення ефективного судового захисту саме з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наведеного слідує, що поновлюючи порушене право, суд може зобов'язувати суб'єкта владних повноважень вчинити лише такі дії, які передбачені законом.

Застосувавши зазначене законодавство, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про те, що обраний ОСОБА_2 спосіб захисту порушеного права, в частині вимог про стягнення з неї на користь боржника коштів в розмірі 43 747 грн. 21 коп., як такі що стягнуті та одержані безпідставно при виконанні протиправно виданого 29 грудня 2007 року Васильківським міськрайонним судом дублікату виконавчого листа № 2-7/02, що визначений в заяві за своїм змістом не відповідає визначеному законом способу захисту порушеного права, оскільки не відповідає вищевказаному підходу, зокрема ч. 4 ст. 369 ЦПК України, за якою таким правом наділений лише боржник, а само Васильківський МВ ГУ МВС України в Київській області.

Разом з тим, зазначене законодавство не передбачає додаткової процедури захисту порушеного права, що кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 369 ЦПК України, а саме: суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом..

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні в цій частині заявлених апелянтом вимог, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні заяви апелянта.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення із ОСОБА_2 на користь Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області коштів при виконанні протиправно виданого 29 грудня 2007 року Васильківським міськрайонним судом Київської області дублікату виконавчого листа № 2-7/02 та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: