У х в а л а

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Закропивного О.В.,Журавель В.І.,
Черненко В.А.,Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 січня 2010 року загальними зборами ВАТ «Укрнафта», правонаступником якого є ПАТ «Укрнафта», було прийняте рішення про виплату акціонерам дивідендів за 2006-2007 роки. Bank of New York Mellon був власником 535 572 простих іменних акцій ВАТ «Укрнафта», а станом на 29 січня 2010 року (на дату початку виплати дивідентів) - власником 544 356 простих іменних акцій і мав право на отримання дивідендів за 2006 рік в сумі 23 822 242 грн 56 коп., а за 2007 рік - в сумі 12 422 203 грн 92 коп., однак дивіденди йому виплачені не були.

18 липня 2014 року на підставі договору про відступлення права вимоги Bank of New York Mellon відступив на користь ОСОБА_6 право грошової вимоги до ВАТ «Укрнафта» щодо сплати частини належних Bank of New York Mellon дивідендів за 2006-2007 та 2010 роки на загальну суму 2 186 814 грн 72 коп.

Посилаючись на те, що відповідач не виплатив на його вимогу належну суму дивідендів, позивач просив стягнути з нього суму заборгованості, інфляційні втрати, 3% річних за весь період прострочення та збитки спричинені невиконанням зобов'язання у розмірі 875 879 грн 33 коп.

Заявою від 11 лютого 2015 року поданою представником позивача збільшено розмір позовних вимог до 5 201 887 грн 58коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором про відступлення права вимоги в сумі 1 526 687 грн 04 коп., 3 % річних в сумі 161 615 грн 62 коп., інфляційні втрати в сумі 387 778 грн 51 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрнафта», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що станом на 01 серпня 2010 року Bank of New York Mellon був власником 535 572 простих іменних акцій ВАТ «Укрнафта», а станом на 29 січня 2010 року - 544 356 простих іменних акцій цього товариства.

Статтею 41 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що вищим органом акціонерного товариства є загальні збори товариства, до компетенції яких належить, зокрема, затвердження порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати часток прибутку (дивідендів).

Загальними зборами акціонерів ВАТ «Укрнафта», правонаступником якого є ПАТ «Укрнафта») прийнято рішення, оформлені пп. 7.1-7.4 протоколу від 26 січня 2010 року № 18, про: - затвердження прибутку у сумі 2 412 560 000 грн., отриманого товариством за 2006 рік; - затвердження порядку розподілу цього прибутку шляхом спрямування 2 412 084 124 грн 80 коп. на виплату дивідендів, 475 875 грн 20 коп. - на розвиток товариства.

Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 44 грн 48 коп.

Виплату дивідендів за 2006 рік акціонерам розпочати 01 серпня 2010 року та закінчити 01 серпня 2011 року; - 100% отриманого за підсумками фінансово-господарської діяльності у 2007 році чистого прибутку, що складає 1 237 946 000 грн. розподілити наступним чином: 1 237 494 598 грн 20 коп. спрямувати на виплату дивідендів, 451 401,80 грн. спрямувати на розвиток товариства.

Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 22 грн 82 коп.

Виплату дивідендів за 2007 рік акціонерам розпочати 29 січня 2010 року та закінчити 01 серпня 2011 року; - виплату дивідендів акціонерам - юридичним особам відповідача здійснити із залученням реєстратора ВАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» шляхом перерахування на банківський рахунок, акціонерам - фізичним особам готівкою, поштовим переказом або на банківський рахунок; витрати по оплаті переказу дивідендів несе акціонер.

Товариство сплачує дивіденди протягом зазначених періодів за наявності достовірної інформації, необхідної для своєчасної виплати дивідендів.

Таким чином Bank of New York Mellon мав право на отримання дивідендів ВАТ «Укрнафта» за 2006 рік в розмірі - 23 822 242 грн 56 коп. та за 2007 рік - в розмірі 12 422 203 грн 92 коп.

Даних про виплату відповідачем дивідендів за 2006-2007 роки акціонеру Bank of New York Mellon матеріали справи не містять.

18 липня 2014 року на підставі договору про відступлення права вимоги Bank of New York Mellon відступив позивачу право грошової вимоги до ПАТ «Укрнафта» на частину дивідендів, а саме: дивідендів за 2006 рік в сумі 1 187 082 грн 24 коп., дивідендів за 2007 рік в сумі 609 020 грн 16 коп.

При цьому, в п.1.2. договору про відступлення права вимоги, сторони договору погодили, що разом з правом грошової вимоги на відступлені дивіденди до набувача переходить право вимагати від ПАТ «Укрнафта» сплати суми боргу за відступленими дивідендами з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох процентів річних за весь час прострочення, інших збитків, завданих простроченням виплати відступлених дивідендів та інші способи захисту порушеного права, передбачені законодавством.

Відповідно до п.1.2 цього договору право грошової вимоги на відступлені дивіденди переходить від відчужувача до набувача з моменту підписання сторонами цього договору та з цього моменту набувач вправі вимагати від ПАТ «Укрнафта» виплатити йому заборгованості по відступлених дивідендах та інших передбачених законодавством України платежів, пов'язаних з простроченням виплати відступлених дивідендів.

За змістом п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу таких прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач набув право на отримання від відповідача грошових коштів за договором від 18 липня 2014 року про відступлення права вимоги,укладеним ним з Bank of New York Mellon який є власником простих імених акцій ПАТ «Укрнафта» та має право на отримання дивідендів, у межах обумовленої договором спірної суми з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних. Зазначений договір укладений у письмовій формі, належним чином посвідчений, не оспорений сторонами та не визнаний недійсним в установленому законом порядку і позивач 23 липня 2014 року повідомив відповідача про укладення вказаного договору та заявив вимогу про негайне перерахування коштів, яка не виконана відповідачем, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, судом апеляційної інстанції вказано, що законодавство, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, не забороняє акціонеру товариства відступити третій особі належне йому право грошової вимоги на дивіденди, рішення про виплату яких було прийнято акціонерним товариством, та не встановлює жодних заборон на можливість заміни кредитора у відповідному дивідендному зобов'язанні (тобто, зобов'язанні по виплаті дивідендів, розподілених акціонерним товариством).

Право на отримання дивідендів до моменту прийняття рішення зборами товариства про виплату грошової суми таких дивідендів є особистим немайновим правом акціонера, яке після прийняття указаного рішення трансформується у грошове зобов'язання, у зв'язку із чим право грошової вимоги дивідендів може бути предметом договору відступлення права вимоги.

З доводами касаційної скарги про неможливість застосування до вирішення спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановивши на підставі поданих сторонами доказів обставини невиконання відповідачем вимоги позивача з виплати грошових коштів, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

Доводи касаційної скарги щодо невірного визначення суми податку з доходу позивача від спірної суми також не дають підстав для скасування оскаржених судових рішень, оскільки як вірно вказано судами першої та апеляційної інстанції згідно п. 160.1 ст. 160 Податкового кодексу України будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею, а застосування максимального розміру ставки податку у 15 % не суперечить нормам Податкового кодексу України та положенням міжнародного законодавства.

Отже, розглядаючи справу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у зв'язку із чим оскаржені судові рішення відповідають вимогам щодо їх законності та обґрунтованості.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржених судових рішень, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками судів з їх оцінки, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрнафта» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
О.В. Закропивний
В.А. Черненко
С.П. Штелик