Справа №303/516/16-ц
Номер рядка стат. звіту - 26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

02 березня 2016 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Камінського С.Е., при секретарі Федорці В.В., розглянувши в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про виселення,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення з житлового будинку, розташованого за адресою: Закарпатська обл., м.Мукачево, вул. Корятовича, буд. 5, також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30.07.2012 року за позовом ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про звернення стягнення, позов задоволено частково в рахунок погашення заборгованності за кредитним договором № MKA0GK00000032 від 27 червня 2006 року звернуто стягнення на предмет застави: будинок площею 104,10 м.кв. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул. Корятовича, № 5, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, на підставі договору іпотеки від 27.06.2006 року, ПАТ КБ ПРИВАТБАНК. Позивач, посилається на те, що відповідності до ст.40 Закону України „Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Вказує на те, що ПАТ КБ ПРИВАТБАНК - іпотекодержатель, повідомляв відповідача про необхідність звільнення вказаного житлового будинку у добровільному порядку, що підтверджується письмовим повідомленням, однак відповідач не виселилася у добровільному порядку, а тому підлягає виселенню в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася повторно, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надіслала заяву про відкладення розгляду справи у звязку з виїздом за межі області, однак повідомлену причину неявки суд визнав не поважною та у відповідності до ст.224 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить наступного.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стр. 2 із 3

Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30.07.2012 року у справі за позовом ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, позов задоволено частково звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованності за кредитним договором № MKA0GK00000032 від 27 червня 2006 року, на предмет застави: будинок площею 104,10 м.кв. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул. Корятовича, № 5, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, на підставі договору іпотеки від 27.06.2006 року, Публічним акціонерним товариством комерційним банком ПРИВАТБАНК (49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ ПриватБанк всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються відповідними нормами ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.4 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норми статті 109 ЖК УРСР.

Оскільки відповідач отримував кредит на споживчі потреби, а не на придбання предмета іпотеки, його виселення із жилого приміщення, переданого в іпотеку, допускається лише за умови надання особам іншого жилого приміщення, яке повинно бути зазначено в рішенні суду.

Матеріалами справи встановлено, що в іпотеку передано будинок, який не був придбаний за рахунок отриманих кредитних коштів, а тому передбачених законом підстав для виселення відповідача із цього будинку без надання їй іншого постійного житла не вбачається.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-2830цс15 від 10.02.2016 року і є обовязковою для всіх судів України (ч.2 ст.214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК

Стр. 3 із 3

України).

Тому в задоволенні позову ПАТ КБ ПРИВАТБАНК про виселення відповідача ОСОБА_1 із зазначеного житлового будинку необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.109 ЖК УРСР, ст.40 Закону України „Про іпотеку" та ст.ст. 10, 60, 88, 212-218 ЦПК України, суд

Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про виселення відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий С.Е. Камінський