Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/4787/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3, зацікавлена особа Орджонікідзевський районний відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, зацікавлена особа Орджонікідзевський районний відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2016 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) (а.с.48-49).

ОСОБА_3 та представник Орджонікідзевського районного відділу у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області не зявилися до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомили.

ОСОБА_3 приймає участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції через свого представника - ОСОБА_4

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановлюючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» визначений порядок оформлення набуття громадянства України, отже в даній справі вбачається спір про право.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком з наступних підстав.

Звертаючись до суду, ОСОБА_3 просила встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування цієї вимоги зазначала, що встановлення такого юридичного факту необхідно їй для отримання паспорта громадянина України.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено причини неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт, і до заяви додається довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 258 ЦПК України).

Згідно з пп. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

З метою організації виконання Закону України «Про громадянство» 27 березня 2001 року Указом Президента України № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок).

Пунктом 7 Розділу ІІ Порядку, визначено, що перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України.

Пунктом 91 Розділу ІV Порядку передбачено, що у разі звернення особи, яка перебуває за кордоном, із заявою про перевірку належності до громадянства України дипломатичне представництво чи консульська установа України здійснює таку перевірку за своїми обліками або надсилає відповідний запит до органів міграційної служби, що і було здійснено заявницею.

ОСОБА_5 відділу Посольства України в Російській Федерації №611/19-091л-858, була надана відповідь ОСОБА_3, що відповідно до її звернення ОСОБА_5 відділом було здійснено запит в Управління ДМС України в Запорізькій області та отримано відповідь, що інформація про неї та її сина відсутня. в звязку з чим встановити факт належності чи неналежності її і її сина до громадянства України неможливо (а.с.11).

Пунктом 8 розділу ІІ Порядку, встановлено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відтак, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_3 необхідно її для встановлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що із заяви вбачається спір про право є передчасним, оскільки предметом заяви є не отримання громадянства, а встановлення юридичного факту, який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею на новий розгляд вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2016 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_2