У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Пегас Туристик», про визнання неправомірною відмови, виплату страхового відшкодування за лікування за кордоном та відшкодування майнової шкоди, завданої невиконанням умов договору, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» на рішення апеляційного суду Івано - Франківської області від 30 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила визнати неправомірною відмову приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» (далі - ПрАТ «Європейське туристичне страхування») у виплаті страхового відшкодування та стягнути на свою користь з відповідача 220 920 грн страхового відшкодування, пеню за кожен день прострочення 43 133 грн 60 коп., індекс інфляції 2 789 грн 06 коп. та 600 грн витрат на телефонні розмови.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 22 липня 2013 року між нею та ПрАТ «Європейське туристичне страхування» було укладено генеральний договір комплексного страхування подорожуючих за межами України з періодом страхування з 31 липня 2013 року по 17 серпня 2013 року, програма стандартна.

Вказувала, що 11 серпня 2013 року, під час її відпочинку в Туреччині, з нею стався нещасний випадок.

Всупереч умов договору страхування, відповідачем (страхувальником) не було забезпечено її транспортування до місця проживання на територію України для лікування від отриманої травми, у зв'язку з чим її родичами було прийнято рішення про проведення операції на території Туреччини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Європейське туристичне страхування» на користь ОСОБА_1 499 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано - Франківської області від 30 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_1 у стягненні страхового відшкодування за лікування за кордоном скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Європейське туристичне страхування» на користь ОСОБА_1 308 367 грн 60 коп. страхового відшкодування, як суму еквівалентну 13 970 доларам США за офіційним курсом Національного Банку України станом на 30 липня 2015 року (2207,3558 грн за 100 доларів США).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзіПрАТ «Європейське туристичне страхування», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні страхового відшкодування за лікування за кордоном та частково задовольняючи позов в цій частині, виходив із того, що відповідачем, відповідно до вимог ст. ст. 59, 64 ЦПК України, не було надано належних доказів, які підтверджують те, що страховиком було запропоновано, та належним чином було організовано і забезпечено належні умови перельоту ОСОБА_1 на територію України, починаючи з 13 серпня 2013 року. Відмова родичів ОСОБА_1 від організації транспортування на Україну зафіксована не була.

Установлено й це убачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що 22 липня 2013 року між ОСОБА_1та ПрАТ «Європейське туристичне страхування» було укладено генеральний договір комплексного страхування подорожуючих за межами України № 69 серія КМ № 2413321, періодом страхування з 31 липня 2013 року по 17 серпня 2013 року, програма стандартна.

11серпня 2013 року, під час відпочинку в Туреччині, з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, внаслідок чого її було транспортовано до лікарні у м. Анталія.

У лікарні м. Анталія ОСОБА_1 було діагностовано закритий перелом поперекового хребця та повідомлено про необхідність оперативного втручання (а.с. 24, 75).

13серпня 2013 року о 23 годині ОСОБА_1 було прооперовано у приватній лікарні Лайф м. Анталія. Витрати на оперативне втручання склали 14 тис. доларів США; оплата здійснена кредитною карткою ( а.с. 11).

17 серпня 2013 року ОСОБА_1, після проведеного оперативного втручання тавідповідно до наданого лікарем дозволу, повернулась в Україну, де продовжила лікування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування»договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з п.1.3 ст.1 додатку № 1 договору страхування укладеного між сторонами ( а.с. 12), до стандартної програми страхування, а саме по опції «Страхування медичних карт» входить організація та виплата вартості послуг, пов'язаних із стаціонарним лікуванням, тобто консультації лікарів, діагностика, лікування, невідкладне оперативне втручання, медикаментозне забезпечення, перебування в палатах стандартного типу, харчування за нормами, прийнятим у даному медичному закладі. При цьому страховик оплачує 100% вартості лікування у межах своєї відповідальності (страхової суми), встановленої договором, лише до того часу, коли стан здоров'я застрахованої особи, за рішенням лікаря дозволить евакуювати його до місця постійного проживання.

Крім цього, п.1.11 зазначеного договору було встановлено компенсацію вартості послуг телефонного зв'язку з приводу повідомлень про страховий випадок у межах 600 грн.

Ліміт страхової суми на медичні витрати сторонами було визначено у 15 тис. доларів США, франшиза за договором - 30 доларів США.

Згідно ст. 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» невідкладний стан людини - раптове погіршення фізичного або психічного здоров'я, яке становить пряму та невідворотну загрозу життю та здоров'ю людини або оточуючих її людей і виникає внаслідок хвороби, травми, отруєння або інших внутрішніх чи зовнішніх причин.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» визначено вузлові складові медичної допомоги (швидка, невідкладна, первинна, спеціалізована, високоспеціалізована тощо).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про екстрену медичну допомогу» екстреною медичною допомогою є медична допомога, яка полягає у здійсненні працівниками системи екстреної медичної допомоги відповідно до цього Закону невідкладних організаційних, діагностичних та лікувальних заходів, спрямованих на врятування і збереження життя людини у невідкладному стані та мінімізацію наслідків впливу такого стану на її здоров'я.

Саме таку медичну допомогу, пов'язану із травмою позивача, що становить загрозу для її життя і здоров'я, їй було надано в лікарні м. Анталія.

Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь страхового відшкодування за лікування за кордоном, дійшов помилкового висновку про те, що страховик правомірно відмовив у виплаті позивачу страхового відшкодування (п.1.3 ст.1 додатку № 1 договору страхування), оскільки позивач відмовилась від транспортування до місця її проживання на територію України для лікування незважаючи на повідомлення про евакуацію, придатність до польоту та розпочату підготовку до транспортування.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення страхового відшкодування, у порушення вимог ст. ст. 213-214, 316 ЦПК України, врахувавши вищезазначені вимог закону дав вірну оцінку наданим доказам у їх сукупності та дійшов правильного висновку про підставність її позовних вимог.

Доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, фактичних обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, а порушення норм матеріального чи процесуального права не встановлено.

Таким чином рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуприватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано - Франківської області від 30 липня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик