ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/874/15-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2016 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Шабас О.С.,

при секретарі Бойко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Золочів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» про розірвання договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Золочівського районного суду Харківської області в особі свого представника ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності від 27.05.2015 року, з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив розірвати договір оренди землі між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» від 15 лютого 2007 року, зареєстрований у ХРФЦ ДЗК 12 вересня 2007 року за номером 40, кадастровий номер ділянки :01:005:0349. Розірвати договір оренди землі між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» від 15 лютого 2007 року, зареєстрований у ХРФЦ ДЗК 12 вересня 2007 року за номером 06, кадастровий номер ділянки :01:005:0348. А також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що дійсно між ним та відповідачем 15 лютого 2007 року укладено договір оренди земельної ділянки, що належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №083375 від 30 червня 2004 року, на умовах платного строкового використання, проте відповідач свої зобовязання за договором не виконує, орендну плату не сплачує за 2013 рік та за 2014 рік. Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1990, виданого 07.05.2008 року державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_5, йому належить на праві приватної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельна ділянка площею 5, 5236 га, кадастровий номер 48, що розташована на території Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області. Вказану земельну ділянку мати позивача ОСОБА_4, спадкоємцем якої він є, відповідно до договору оренди землі від 15 лютого 2007 року передала в оренду строком на 15 років товариству з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд». Орендну плату не сплачено за 2013 та 2014 роки. Добровільно розірвати договори відповідач не погоджується, в звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду, сплативши судовий збір.

В судове засідання позивач не зявився. Представник позивача ОСОБА_3 подав через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_6, що діє на підставі довіреності від 07.12.2015 року, у судове засідання не зявилася, на електронну адресу суду надіслала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без участі представника відповідача, на підставі наявних матеріалів, проти позовних вимог заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

15 лютого 2007 року позивач ОСОБА_1 з одного боку, як орендодавець, та відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд», в особі директора ОСОБА_7, з другого, як орендар, уклали договір оренди землі (надалі Договір). Згідно з п. 1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 6,1649 га, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області, що належить позивачу на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 083375 від 30 червня 2004 року. Договір укладено строком на 15 років. Пункт 4.1 Договору визначає, що орендна плата за договором визначається у сумі 485 гривень, передбачена можливість внесення орендної плати як у грошовій, так і у натуральній формі. Граничним строком сплати орендної плати визначено 30 грудня звітного року. Пунктом 9.1.4. Договору передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Пункт 12.3.2 Договору визначає, що договір припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. Договір зареєстровано у ХРФ ЦДЗК 12 вересня 2007 року за №40 (а.с.4-10).

Земельну ділянку за актом приймання-передачі земельної ділянки було передано ОСОБА_1 орендарю, що засвідчено підписами сторін та печаткою юридичної особи (а.с.6).

15 лютого 2007 року ОСОБА_4 з одного боку, як орендодавець, та відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд», в особі директора ОСОБА_7, з другого, як орендар, уклали договір оренди землі (надалі Договір). Згідно з п. 1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,5236 га, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області, що належить померлій матері на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 083374 від 30 червня 2004 року. Договір укладено строком на 15 років. Пункт 4.1 Договору визначає, що орендна плата за договором визначається у сумі 485 гривень, передбачена можливість внесення орендної плати як у грошовій, так і у натуральній формі. Граничним строком сплати орендної плати визначено 30 грудня звітного року. Пунктом 9.1.4. Договору передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Пункт 12.3.2 Договору визначає, що договір припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. Договір зареєстровано у ХРФ ЦДЗК 12 вересня 2007 року за №06 (а.с.15-19).

Земельну ділянку за актом приймання-передачі земельної ділянки було передано ОСОБА_4 орендарю, що засвідчено підписами сторін та печаткою юридичної особи (а.с.15)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07.05.2008 року державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_5, ОСОБА_1 набув право приватної власності в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла 29 жовтня 2007 року, на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, розміром 5, 5236 га, що розташована на території Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області та належить померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 083374, виданого на підставі розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 14 квітня 2004 року № 144 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 294 від 30 червня 2004 року. Зареєстровано в реєстрі № 1990.

З наданих суду відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 від 08 лютого 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 у 2013 році в якості доходу від надання майна в лізинг від ТОВ «ОСОБА_2 Трейд» отримав 00 гривень 00 копійок з нарахованих 7919, 53 гривень. В 2014 році та за 9 місяців 2015 року доходів ОСОБА_1О не отримував.

Вирішуючи спір суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (надалі Закон), Земельним Кодексом України (надалі Кодекс), Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 № 92/2002 (надалі Указ). При розгляді справи суд також керувався висновком Верховного суду України, викладеним у рішенні від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи громадянина захищаються судом.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов'язання, так зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 611 ЦК України передбачає, правові наслідки порушення зобов'язання. Відтак, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки.

Статтею 21 Закону надано поняття орендної плати, так орендною платою за землю - є платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Стаття 24 Закону перелічує права та обов'язки орендодавця. Зокрема, орендодавець має право серед іншого вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; своєчасного внесення орендної плати.

Стаття 32 Закону коментує підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Так, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України.

Положеннями ст. 93 Земельного Кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Стаття 96 Земельного Кодексу України перелічує обов'язки землекористувачів, так серед іншого землекористувачі зобов'язані: в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Частина 4 ст. 124 Земельного Кодексу України визначає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Статтею 125 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Частиною 1 Указу визначається пріоритетним завдання пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Тобто за змістом зазначених норм та правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12, договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 27 ЦПК України обумовлює строки подання доказів, так, зокрема, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Відтак, судом встановлено, що 15 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ОСОБА_2 Трейд» було укладено договір оренди, 15 лютого 2007 року між ОСОБА_4, спадкоємцем якої є ОСОБА_1, та ТОВ «ОСОБА_2 Трейд» було укладено договір відповідно до положень ст. 124 ЗК України. Сторонами було погоджене платне користування ТОВ «ОСОБА_2 Трейд» земельними ділянками, належними позивачу та матері позивача, спадкоємцем якої він є. Обовязки сторін визначені у Договорі дублюють положення ст. 96 Земельного Кодексу України, ст. 24, 32 Закону. Державна реєстрація договорів проведена 12 вересня 2007 року.

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 125 ЗК України реєстрації підлягає лише право оренди, суд визначає спірні договори укладеними 15 лютого 2007 року, коли сторонами було досягнуто згоди стосовно усіх істотних умов договору, про що свідчать їх підписи в договорах. Відповідно з цього часу і обраховує строк, з якого відповідач мав сплачувати орендну плату позивачу.

В позові та своїх поясненнях позивач та його представник вказує, на підставу розірвання договору оренди несплату відповідачем орендної плати в 2013 році та за 2014 та 2015 роки включно.

В порушення вимог ст.ст.10, 27, 59, 60 ЦПК України відповідач своїм правом на надання доказів на спростування тверджень позивача (як то платіжні відомості тощо) не скористався, хоча не був позбавлений такої можливості.

Відтак, суд розглядаючи справу, виходячи з наявних доказів, встановлює, що відповідач, орендувавши земельні ділянки позивача та його матері, спадкоємцем якої є позивач, у 2013 р., 2014 р. та 2015 р. включно не сплачував позивачу орендну плату за користування землею, що безумовно є систематичним невиконанням його зобовязань за договорами оренди від 15 лютого 2007 року по сплаті орендної плати, що є самостійною та достатньою підставою для розірвання договорів в розумінні положень ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та п.п. 9.1.4 Договорів.

Оскільки судом встановлено систематичне невиконання відповідачем своїх зобовязань щодо сплати орендної плати за три роки поспіль (2013, 2014, 2015 роки), права позивача мають бути захищені. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає допущеному порушенню, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, договори оренди земельної ділянки мають бути розірвані.

Одночасно, враховуючи задоволення судом позовних вимог з відповідача також підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Керуючись вказаними нормами матеріального закону та 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

2. Розірвати договір оренди землі між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» від 15 лютого 2007 року, зареєстрований у ХРФЦ ДЗК 12 вересня 2007 року за номером 40, кадастровий номер ділянки :01:005:0349.

3. Розірвати договір оренди землі між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» від 15 лютого 2007 року, зареєстрований у ХРФЦ ДЗК 12 вересня 2007 року за номером 06, кадастровий номер ділянки :01:005:0348.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» на користь ОСОБА_1 243 гривень 60 копійок судових витрат.

5. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.С. Шабас