Справа № 361/1205/16-ц
Провадження № 2/361/1255/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2016 року Броварський міськрайснний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Шинкаря А.О.
при секретарі - Брейкіній Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Броварської міської ради про позбавлення батьківських прав,-
У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що є бабусею неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Посилається на те, що неповнолітній ОСОБА_3 з часу народження, а саме з серпня 2002 року проживав в АДРЕСА_1 разом з матір»ю ОСОБА_4, бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_5.
ІНФОРМАЦІЯ_6 року мати неповнолітньої дитини ОСОБА_4 померла.
Позивач вказує, що з часу смерті матері неповнолітнього ОСОБА_3 вони з чоловіком займаються його вихованням, дитина знаходиться на їх повному матеральному утриманні.
Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та матеріального утримання дитини: не спілкується з ним, не цікавиться життям сина, станом його здоров'я.
Вказує, що вона як рідна бабуся змушена була звернутися до органу опіки та піклування Броварської міської ради із заявою про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
На засідання комісії відповідач не з»явився, направив нотаріально посвідчену заяву про добровільну згоду на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3
Згідно висновку від 23.02.2016 р. орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_3 у зв»язку з тим, що батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини.
Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина.
У судове засідання позивачка не з'явилась, повідомивши письмово про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
Представник органу опіки та піклування письмово повідомив про розгляд справи в його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.
Прокурор в судове засідання не з»явився.
Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з 23 жовтня 1999 року по 07 листопада 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу(а.с. 7, 9, 10).
Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні (а.с. 8).
Із свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 20.11.2010 р., а із свідоцтва про розірвання шлюбу видно, що цей шлюб було розірвано 17 січня 2012 року(а.с. 11,12).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6, вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 р., її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_1(а.с. 13).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке міститься в матеріалах справи(а.с. 6).
Згідно з ч. 2 ст. 258 СК та ч. 2 ст. 262 СК баба, дід, сестра, брат, мачуха, відчим мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітнії непрацездатних осіб (внуків тощо) до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.
Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: ніякої матеріальної допомоги їй не надає, не піклується про стан здоров'я своєї дитини, не цікавиться його успіхами, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитині необхідного харчування, не спілкується з неповнолітнім в обсязі необхідному йому для нормального самоусвідомлення, не створює умов для отримання ним освіти, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання.В матеріалах справи знаходиться нотаріально засвідчена заява ОСОБА_2 про добровільну згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3(а.с. 10).
Оскільки дочка позивача померла, а неповнолітня дитина залишилася проживати в сім»ї позивача, рідний батько про дитину не піклувався, тому позивачка як рідна бабуся змушена була звернутися до органу опіки із заявою про надання висновку про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_3, а в подальшому звернутися до суду із даним позовом.
Орган опіки та піклування надав висновок про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він не займається вихованням та утриманням дитини(а.с. 16-17)..
Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо його ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того відповідачем надано добровільну згоду на позбавлення його батьківських прав.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 1-18/258 від 23.02.2016 р. органу опіки та піклування Броварської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків.
Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно відповідач по справі вихованням своєї дитини не займається і ухиляється від своїх обов'язків по її утриманню та вихованню, не спілкується з ним і не проявляє про сина щонайменшої батьківської турботи, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164, 166 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-228 ЦПК України,-
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Браниця Бобровицького району Чернігівської області, позбавити батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: А. О. Шинкар