У х в а л а

ІМенем УКраїни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - Сектор з питань захисту прав споживачів, про розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Лопатнікової АліниВадимівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом. Зазначала про те, що 1 жовтня 2013 року між нею та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») у Кримському регіональному управлінні банку було укладено договір № SAMDN8896 «Стандарт» про залучення внеску на депозитний рахунок на строк 6 місяців у розмірі 31 000 доларів США із нарахуванням процентної ставки у розмірі 6,5 % річних. Зазначений депозитний вклад неодноразово поповнювався. У зв'язку з переселенням у квітні 2014 року із Автономної Республіки Крим до смт Мирне Мелітопольського району Запорізької області вона звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення грошових коштів та нарахованих процентів, але вони їй не були виплачені. Посилаючись на вказані обставини, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28 квітня 2015 року, просила розірвати зазначений договір банківського вкладу, стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» суму банківського вкладу та проценти, нараховані з 2 жовтня 2013 року по 27 квітня 2015 року, у розмірі 44 780,81 доларів США, а також відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 липня 2015 року, позов задоволено. Розірвано договір банківського вкладу № SAMDN8896, укладений 1 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 суму вкладу та банківських процентів, що нараховані за період із 2 жовтня 2013 року по 27 квітня 2015 року за договором банківського вкладу № SAMDN8896 «Стандарт» у розмірі 44 780,81 доларів США, що становить 944 198 грн 90 коп. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Лопатнікова А.В., яка діє від імені ПАТ КБ «ПриватБанк», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що між сторонами було укладено договір банківського вкладу. Оскільки банком не були виконані зобов'язання за договором, погодився із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для розірвання вказаного договору та стягнення на користь позивача суми вкладу, відсотків і коштів на відшкодування моральної шкоди.

Однак з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Як встановлено судами, 1 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» у Кримському регіональному управлінні банку було укладено договір № SAMDN8896 «Стандарт» про залучення внеску на депозитний рахунок на строк 6 місяців у розмірі 31 000 доларів США із нарахуванням процентної ставки у розмірі 6,5 % річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493(далі - Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно зі ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За змістом ст. ст. 303, 315 ЦПК України апеляційний суд зобов'язаний зазначити мотиви відхилення доводів апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції представник банку зазначав про відсутність належних доказів, які б підтверджували внесення коштів позивачем та укладення договору.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення зазначених статтей не перевірив вказані доводи, мотивів на їх спростування не навів, не врахував того, що довідка, на яку посилався суд першої інстанції, не є належним доказом внесення коштів, не звернув уваги на те, що вказана довідка видана 22 травня 2014 року, після прийняття відповідачем 15 травня 2014 року рішення про припинення філії «Кримське регіональне управління «ПАТ КБ «ПриватБанк».

Довідка про рух коштів по рахунку видана Кримським регіональним управлінням «ПАТ КБ «ПриватБанк» 4 липня 2014 року, тобто також після припинення діяльності філії (а. с. 116-117).

При постановленні ухвали апеляційний суд повно та всебічно не з'ясував всіх обставин справи та дійшов передчасного висновку про існування між сторонами договірних відносин та наявність підстав для стягнення коштів.

Про необхідність дотримання письмової форми договору банківського вкладу зазначено і в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-149цс13, прийнятої в порядку Глави 3 Розділу V ЦПК України.

Висновки, викладені у цій постанові, відповідно до ст. 360-7 ЦПК мають враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні норми права, щодо застосування якої його зроблено.

Судом стягнуті проценти в розмірі ставки по депозитному договору і за період з 2 по 27 квітня 2014 року.

Між тим, процентна ставка в такому розмірі могла бути застосована лише у випадку, коли спливло 6 місяців з дати його оформлення чи продовження, тобто за повні 6 місяців.

Коли такий період менший, то проценти на вклад нараховується по ставці вкладу до витребування (п. п. 12, 13 договору (а. с. 13 т. 1)).

Вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди залежить від результату розгляду позову в іншій частині, тому неможливо погодитись із залишенням в силі апеляційним судом рішення суду першої інстанції і в цій частині.

Вказані порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, в зв'язку з чим ухвала апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, перевірити, чи не свідчить роздруківка депозитного договору, копія якого надана позивачем, підтвердженням внесення нею коштів на рахунок з урахуванням затверджених у відповідача змін у «Технологію оформлення депозитних вкладів фізичних осіб і затвердження параметрів загальносистемної, спільної з МКПВ депозитної акції «Зателефонуй банку - отримай надбавку» (а. с. 12-27 т. 2), зокрема, положень п. 1 додатку 1 (а. с. 23 т. 2), та встановленим у відповідача правилам документообігу, що не суперечить вимогам ст. 1059 ЦК України.

Крім того, виходячи з доводів апеляційної скарги апеляційний суд мав запропонувати позивачеві подати докази внесення коштів на поповнення вкладу.

Копії квитанцій на підтвердження цих обставин були долучені ОСОБА_3 до касаційної скарги, однак суд касаційної інстанції, виходячи з наданих йому повноважень, позбавлений можливості приймати їх в якості доказів та давати їм оцінку.

У разі встановлення заподіяння діями відповідача моральної шкоди підлягають перевірці доводи апеляційної скарги останнього щодо відсутності підстав для її відшкодування та врахування обставин, пов'язаних з можливістю добросовісного виконання банком своїх обов'язків перед позивачем.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Лопатнікової Аліни Вадимівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук