Справа №480/2438/16-ц
Ухвала

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого-судді Карікової Л.В.,

за участю секретаря Кописєвій О.Л.,

розглянувши 08 листопада 2016 року у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 Акціонерного Товариства Комерційного Банку ПриватБанкпро забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 Акціонерного Товариства Комерційного Банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

Встановив:

25.10.2016 року представник позивача ОСОБА_1 Акціонерного Товариства Комерційного Банку ПриватБанкзвернувся в Миколаївський районний суд Миколаївської області із позовною заявою до ОСОБА_2про стягнення заборгованості, а також із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27.10.2016 року у вказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до попереднього судового розгляду.

Відповідно до ч.ч.1- 3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Абзацом 2 пункту 1 постанови пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року № 9 роз'яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 зазначеної вище постанови встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має

з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх

вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення

виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати

обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також

відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що відповідач ОСОБА_2 на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобов'язання. У банка відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть припинені недобросовісні дії щодо обов'язків перед кредитором. У тому числі заявник також зазначає, що найчастіше за порушення зобов'язань перед банком відбувається вчинення відповідачем ОСОБА_2 всіх можливих заходів щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачу майна і коштів, і на думку заявника, такі дії відповідача унеможливлюють виконання можливого рішення суду про задоволення позову, проте жодних доказів на підтвердження своїх доводів у заяві не зазначає і до заяви не додає.

Саме по собі припущення заявника щодо можливого розпорядження відповідачем ОСОБА_2 своїм майном, не є достатньою підставою для прийняття рішення щодо забезпечення позову.

Будь які дані, що свідчили б про те, що неприйняття заходів щодо забезпечення позову, унеможливить в подальшому виконання рішення суду, заявником до заяви не надано.

Частиною 3 статті 152 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, суд вважає неналежним посиланням заявника на постанову КМУ № 231 від 31 березня 1995 року про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, у зв'язку із тим, що зазначена постанова втратила чинність на підставі постанови КМУ № 682 від 26 листопада 2014 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заяву представника позивача ОСОБА_1 Акціонерного Товариства Комерційного Банку ПриватБанкпро забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 Акціонерного Товариства Комерційного Банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості подано без додерження вимог статті 151 Цивільного процесуального кодексу України, а тому її слід повернути заявнику.

Керуючись ст. ст. 60, 151, 153, ч. 1 ст. 210 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 Акціонерного Товариства Комерційного Банку ПриватБанкпро забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 Акціонерного Товариства Комерційного Банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.В.Карікова

08.11.2016