Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/2316/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2016 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Кузик М.Я.

за участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2015 року позивач пред»явив позов до Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України про визнання незаконним, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку та відшкодування моральної шкоди. Посилався на те, що з 5 вересня 1979 року працював на різних посадах, а з 1 січня 2006 року працював завідувачем лабораторії елітного насінництва. Наказом №25 від 24 квітня 2015 року його було звільнено із посади старшого наукового співробітника науково-технічного відділу рослинництва і землеробства за п.1 ст.40 КЗпП України у зв»язку із скороченням штату працівників. Звільнення вважає незаконним, оскільки відповідно до ст.42 КЗпП України мав переважне право залишення на роботі при скороченні чисельності працівників, так як інших працівників у відділі, які б мали більшу кваліфікацію та стаж роботи немає, протягом всього часу роботи мав лише заохочення, жодних стягнень на мене не накладалось. Крім того, його звільнено із посади старшого наукового співробітника, хоча він працював завідуючим лабораторією, запису в трудовій книжці про переведення немає. Просив скасувати наказ №25 від 24 квітня 2015 року про звільнення та поновити на роботі на посаді завідувача лабораторії елітного насінництва, стягнути втрачений заробіток в розмірі 14 661,15 грн. (середньомісячна заробітна 2094,45 грн. х 7 місяців) та 10 000 грн. спричиненої моральної шкоди, яка полягає у зміні звичного способу життя. Оскільки хворів, скоріше звернутися із даною позовною заявою не мав можливості, строк звернення до суду, який просить поновити, пропустив з поважної причини.

Позивач, представник позивача ОСОБА_3 позов підтримали, просять задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнає, відповідач звільнив ОСОБА_2 у відповідності до вимог діючого трудового законодавства України. Підтримує доводи, викладені в заперечені на позов, просить відмовити в задоволенні позову повністю. Заперечення на позов відповідач обґрунтовує наступним. Згідно наказу №57 від 25.12.2014 р. Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України «Про зміни до штатного розпису», у зв'язку із виробничою необхідністю, з 01 січня 2015 року внесено зміни до штатного розпису, зокрема, виведено з штатного розпису такі наукові підрозділи і посади, як лабораторію виробництва насіння зернових і зернобобових культур та посаду завідувача лабораторії 15 тарифного розряду - 1 шт.од., яку займав позивач. Цим ж Наказом введено в штатний розпис такі наукові підрозділи і посади, зокрема, як науково-технологічний відділ рослинництва і землеробства та посаду старшого наукового співробітника 15 тарифного розряду - 3 шт.од., на яку було переведено в т.ч. позивача. На посаді старшого наукового співробітника позивач пропрацював з 01.01.2015р. до дня звільнення 30.04.2015 р. без будь-яких претензій і зауважень. Виконував на цій посаді свої трудові обовязки та отримував заробітну плату. Згідно наказу Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України №11 від 12.02.2015 р. «Про зміни в організації виробництва і праці, скорочення штату працівників», з 01 травня 2015р., зокрема, ліквідовано і виведено з штатного розпису Станції наступні наукові та інші структурні підрозділи і скорочено посади: загального фонду - науково-технологічний відділ рослинництва і землеробства та посаду старшого наукового співробітника 15 тарифного розряду-3 шт. од., в т.ч. на якій працював позивач. 23.02.2015 р. ОСОБА_2 як старшому науковому співробітнику науково-технологічного відділу рослинництва і землеробства, під розписку було вручено письмове повідомлення про те. що з 30 квітня 2015 року його може бути звільнено у звязку із змінами в організації виробництва і праці та скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України) і неможливістю його працевлаштування на Станції. ОСОБА_2 підписав і отримав дане повідомлення без будь-яких заперечень та зауважень. Посади за відповідною професією, спеціальністю. 15 тарифного розряду та з кваліфікаційними вимогами, до яких би підійшов ОСОБА_2, а також посади на інших роботах нижчого рівня (тарифного розряду) на Станції, де були б вільні вакансії, і які можна було б запропонувати ОСОБА_2, були відсутні, жодним із кваліфікаційних вимог 15 тарифного розряду, затверджених Постановою Президії НААНУ від 18.06.2014 р. (протокол №8) до наявних на Станції посад на момент вивільнення, ОСОБА_2 не відповідав. 30.04.2015 р. ОСОБА_2 згідно ст.47 КЗпП України в день його звільнення видано належно оформлену трудову книжку, проведено повний розрахунок, видано витяг з наказу №25-к від 24.04.2015 р.

03.06.2015 року на прохання позивача ОСОБА_2, йому була видана довідка №4 від 03.06.2015 р. про заробітну плату наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», що подається для призначення/перерахунку пенсії. Вважають, що ОСОБА_2 пропустив без поважних на те причин встановлений ч.1 ст. 233 КЗпП України строк зверненням до суду з даним позовом, оскільки з дня вручення копії наказу про звільнення та з дня видачі трудової книжки, та навіть після отримання ним довідки №4 від 03.06.2015 р. про заробітну плату минули строки для такого звернення. Просять застосувати наслідки спливу строку звернення до суду. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини. Судом встановлено, що згідно Наказу №2 від 09.01.2007 року Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України позивач був прийнятий на посаду завідувача лабораторії елітного насінництва в порядку переведення з Подільської дослідної станції(а.с.11-12)

Наказом №57 від 25.12.2014 р. Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України «Про зміни до штатного розпису», у зв'язку із виробничою необхідністю з 01 січня 2015 року внесено зміни до штатного розпису, зокрема, виведено з штатного розпису такі наукові підрозділи і посади, як лабораторію виробництва насіння зернових і зернобобових культур та посаду завідувача лабораторії 15 тарифного розряду(а.с.32) Згідно наказу Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України №11 від 12.02.2015р. «Про зміни в організації виробництва і праці, скорочення штату працівників», з 01 травня 2015р., зокрема, ліквідовано і виведено з штатного розпису Станції наукові та інші структурні підрозділи і скорочено посади: загального фонду - науково-технологічний відділ рослинництва і землеробства та посаду старшого наукового співробітника 15 тарифного розряду-3 шт. од.(а.с.39-40)

23.02.2015 р. ОСОБА_2 як старшому науковому співробітнику науково-технологічного відділу рослинництва і землеробства було вручено під розписку письмове повідомлення про те, що з 30 квітня 2015 року його може бути звільнено у звязку із змінами в організації виробництва і праці та скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України) і неможливістю його працевлаштування на Станції(а.с.41), що ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що випливає із норм ч.1 ст.11 ЦПК України.

24 грудня 2014 року ОСОБА_2 подав заяву про переведення його на посаду старшого співробітника з 01.01.2015 року(а.с.98) Наказом №59-к від 25 грудня 2014 року ОСОБА_2 - завідувача лабораторії виробництва насіння зернових і зернобобових культур, з 01 січня 2015 р. переведено на посаду старшого наукового співробітника науково-технологічного відділу рослинництва і землеробства з оплатою праці згідно 15 розряду Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці на підставі заяви ОСОБА_2С.(а.с.97) З Наказом про переведення ОСОБА_2 письмово не повідомлявся, що підтвердили в судовому засіданні сторони.

Доводи позивача в судовому засіданні про те, що про подальшу долю своєї заяви про переведення він не знав, а фактично продовжував виконувати той ж самий обсяг роботи, що і виконував раніше, суд оцінює критично.

Як вбачається із Витягу з штатного розпису з 01.01.2015 року, ОСОБА_2 значиться на посаді старшого наукового співробітника науково-технологічного відділу рослинництва і землеробства(а.с.33)

Посади завідувача лабораторії виробництва насіння зернових і зернобобових культур в переліку назв структурних підрозділів та посад не значиться(а.с.49,50)

Із матеріалів справи, зокрема, в Табелях обліку використання робочого часу за періоди роботи з 01.01.2015 р. по 15.01.2015 р., з 16.01.2015 р по 31.01.2015 р., 01.02.2015 р. по 15.02.2015 р., 16.02.2015 р. по 28.02.2015 р., 01.03.2015 р. по 15.03.2015 р.,16.03.2015 р. по 31.03.2015 р.,01.04.2015 р. по 15.04.2015 р., з 16.04.2015 р. по 30.04.2015 р. слідує, що позивач в зазначені періоди працював на посаді старшого наукового співробітника(а.с. 56-71).

Крім того, ОСОБА_2 не заперечив, що письмово був попереджений 23.02.2015 р. про можливе звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці та скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України) і неможливістю його працевлаштування на Станції, саме як старший науковий співробітник науково-технологічного відділу рослинництва і землеробства.

Подане суду письмове повідомлення від 22 січня 2015 року ОСОБА_2, як завідувачу лабораторії виробництва насіння зернових і зернобобових культур, з пропозицією на переведення з 01.04.2015 року на посаду молодшого наукового співробітника відділу виробництва насіння і селекції зернових, зернобобових культур та інтродукції декоративних рослин(а.с.101), не свідчить про те, ОСОБА_2 працював на цій посаді. Крім того, дію Наказу №7 від 22.01.2015 року «Про зміну істотних умов праці», на підставі якого направлялось зазначене повідомлення, відмінено Наказом від 22.04.2015 року відповідача «Про зміни до Наказу №11 від 12 лютого 2015 року»(а.с.109)

Посилання сторони позивача на те, що ОСОБА_2 відповідно до статті 42 КЗпП України мав переважне право на залишення на роботі як працівник з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, свого підтвердження не знайшли. Наказом №25-к від 24 квітня 2015 року «Про звільнення працівників у зв»язку із скороченням штату», ОСОБА_2 було звільнено із посади старшого наукового співробітника науково-технічного відділу рослинництва і землеробства згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв»язку із скороченням штату працівників(а.с.42) ОСОБА_4 зазначеним наказом позивач ознайомлений не був, що сторони в судовому засіданні не заперечують. Згідно запису в трудові книжці ОСОБА_2 за №25, позивач «звільнений з займаної посади згідно ч.1 ст.40 КЗпП України у зв»язку із скороченням штату працівників»(а.с.13) Запис в трудовій книжці про переведення на посаду старшого наукового співробітника науково-технологічного відділу рослинництва і землеробства відсутній. Статтею 48 КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом №58 від 29.07.93 р. та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за №110, пунктами 2.3.,2.45. передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином, судом встановлено, що заслуговують на увагу твердження ОСОБА_2 про те, що в порушення норм трудового законодавства, його не було ознайомлено: -з Наказом №59-к від 25 грудня 2014 року про переведення з посади завідувача лабораторії виробництва насіння зернових і зернобобових культур на посаду старшого наукового співробітника науково-технологічного відділу рослинництва і землеробства; - з Наказом №25-к від 24 квітня 2015 року «Про звільнення працівників у зв»язку із скороченням штату». Крім того, оскільки відсутній запис в трудовій книжці про переведення позивача з посади завідувача лабораторії виробництва насіння зернових і зернобобових культур на посаду старшого наукового співробітника науково-технологічного відділу рослинництва і землеробства, то відповідно до записів трудової книжки, ОСОБА_2 звільнено з посади завідувача лабораторії виробництва насіння зернових і зернобобових культур. Тобто, при переведенні та звільненні ОСОБА_2 відповідачем порушено норми трудового законодавства. Однак, згідно ст.233 КЗпП України встановлений строк, в який можливо звернутися до суду за захистом свого права пропущений. Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до положень ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, встановлених ст.233 цього Кодексу суд може ці строки поновити. Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов»язаний перевірити й обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Із вищевказаним позовом позивач звернувся до суду 07 грудня 2015 року. Копію Наказу про звільнення та трудову книжку отримав ОСОБА_2 30 квітня 2015 року. Посилання позивача на те, що він пропустив строк з поважних причин, оскільки хворіє і знаходиться на диспансерному обліку в Хоростківській амбулаторії загальної практики сімейної медицини з гіпертонічною хворобою II ступеня, про що подав Довідку б/н від 14.06.2015 року, видану зав.Хоростківської АЗПСМ, суд оцінює критично. В судовому засіданні з»ясовано, що ОСОБА_2 після звільнення звертався до відповідача та отримав довідку про заробітну плату №4 від 03.06.2015 року, яку особисто подавав до УПФ в Гусятинському районі. Крім того, в судовому засіданні доповнив, що із своїм звільненням не погодився відразу, проте чекав та надіявся, що йому відповідач запропонує іншу посаду, на яку він би погодився та допрацював сім місяців і пішов з роботи на наукову пенсію. Інших доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду не надано. Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги відсутність обставин, які б свідчили про те, що з незалежних від нього причин він не мав змоги звернутися до суду за захистом свого порушеного права, суд вважає, що ОСОБА_2 строк звернення до суду за захистом свого права, який законодавцем визначено у справах про звільнення - один місяць, пропущено без поважних причин і відсутні підстави для його поновлення, а тому враховуючи про застосування строку позовної давності, суд вважає, що в позові слід відмовити за пропуском строку звернення до суду. На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 57,60, 209, 218 ЦПК України, ст.ст. 2,3,5-1,40,232-235, 241-1 Кодексу законів про працю України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку та моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд з дня отримання копії цього рішення.

Суддя-підпис

З оригіналом вірно:

Суддя Гусятинського районного суду Е.М. Митражик