Провадження №6/523/439/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2016 р.Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого-судді: Бабакова В.П.,

при секретарі: Мельніченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 523/16331/13-Ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Вимоги мотивовані тим, що заявник добровільно виконав свої зобовязання перед банком, а тому виконавчий лист необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання сторони не зявилися, їхня неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходилася справа № 523/16331/13-Ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням від 03.12.2013 року позов задоволено, з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість у розмірі 25 356,04 гривень та 253,56 гривень судового збору.

Виконавчий лист видано представнику банку 20.01.2014 року.

Згідно ч. 4 ст. 369 ЦПК України, у разі якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Згідно ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Проаналізувавши вказані норми, суд доходить висновку про те, що добровільним виконанням в розумінні ч. 4 ст. 369 слід вважати виконання рішення суду до закінчення строку на самостійне виконання рішення, вказаного в постанові про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів заяви та доданих до неї матеріалів, заявник не надав суду жодного доказу добровільного виконання рішення суду у вищевказаний строк.

За таким обставин, суд вважає, що заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню слід залишити без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 210, ч. 4 369 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя