№ 336/4154/15-ц
пр. № 2/336/33/2016
РІШЕННЯ

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Заплріжжя у складі:

головуючого - судді Суркової В.П.,

при секретарі Прохоровій А.О.,

за участю представника

позивачів адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування та усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначили, що 05.06.2014 року помер їх син ОСОБА_7.

Після його смерті залишився спадок у вигляді квартири АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_7 заповіту не склав, вони є спадкоємцями першої черги, прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори у встановлений законом 6-місячний строк.

На час своєї смерті ОСОБА_7 проживав у спірній квартирі сумісно з ОСОБА_6, яка після смерті останнього звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та визнання права власності на ? частину майна. На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01.04.2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання права спільної сумісної власності на квартиру, право власності на яку зареєстроване на імя ОСОБА_7, відмовлено.

На теперішній час відповідач ОСОБА_6 продовжує проживати у вказаній квартирі без жодних законних підстав та утримує оригінали всіх правовстановлюючих документів на квартиру.

Через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спірну квартиру, нотаріус у вчиненні нотаріальної дії відмовила.

Оскільки ОСОБА_6 не має право проживати у спірній квартирі, а виселитися у добровільному порядку відмовляється, просили визнати право власності по ? частині за кожним на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 05.06.2014 року, а також усунути перешкоди у користуванні майном - квартирою № 7 в будинку № 46 по вул. Центральній в м. Запоріжжі шляхом виселення ОСОБА_6

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала, наполягає на його задоволенню з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутністю, проти позову не заперечує (а.с. 83).

Відповідач ОСОБА_6 та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, просили про відмову у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 червня 2014 року помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

06 листопада 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (батьки померлого) в порядку статті 1269 ЦК України подали приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 заяви про прийняття спадщини за законом та було відкрито спадкову справу (а.с.42-74), але нотаріус у видачі свідоцтв відмовила з причини відсутності правовстановлюючого документу (а.с. 10).

До обсягу спадкового майна входить квартира АДРЕСА_3.

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав від 24.05.2011 року за ОСОБА_7 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за № 3274 (а.с.9).

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01.04.2015 року, позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та визнання права власності на ? частину майна задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сімєю без перебування у шлюбі з 1 січня 2004 року по 5 червня 2014 року, в задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_6 відмовлено (а.с.11-13).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.01.2016 року ОСОБА_6 у задоволенні позову до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено (а.с. 118-119).

Згідно розясненню, яке міститься у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку. установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» міститься розяснення щодо розгляду цивільних справ, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя cпадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Виходячи з того, що нотаріус відмовила позивачам в оформленні права на спадщину, визнання за ними права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту цивільних прав та інтересів, передбаченим ст. 16 ЦК України.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

В спірній квартирі зареєстровані: з 02.06.2011 року по день смерті 05.06.2014 року ОСОБА_7, з 02.06.2011 року ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів № 201 від 27.10.2014 року (а.с. 24).

За положеннями ст. ст. 316, 317, 319, 383 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Таким чином, право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

За змістом ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача (власника) відносяться подружжя наймача, їх діти, батьки. Членами сімї наймача (власника) можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним та ведуть з ним спільне господарство.

Також судом встановлено і визнається сторонами, що відповідач ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не перебуваючи у шлюбі між собою з 01 січня 2004 року по 05 червня 2014 року проживали однією сімєю до смерті ОСОБА_7, цей факт є доведеним, тобто ОСОБА_6 була членом сім"ї спадкодавця, але не є членом сім"ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які звернулися до суду за захистом своїх порушених прав.

Угоди з ОСОБА_6 щодо користування спірною квартирою позивачі не укладали.

Оскільки відповідач ОСОБА_6 не є членом сімї позивачів і проживає у спірній квартирі без законних підстав і ця обставина перешкоджає спадкоємцям володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вона. підлягає виселенню з квартири.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 212-215, 296 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 383, 386, 391, 405, 1216-1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1296-1298 ЦК України, ст. 64 ЖК України, ч. 1 ст. 156 ЖК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після померлого 05 червня 2014 року ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після померлого 05 червня 2014 року ОСОБА_7.

Усунути ОСОБА_3, ОСОБА_4 перешкоди в користуванні майном квартирою № 46 в будинку № 7 по вул. Центральній в м. Запоріжжі, виселити ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.П. Суркова