У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Черненко В.А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 2 березня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 щодо скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

УхвалоюДніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 2 березня 2016 року, у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, з висновком якої погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, вірно застосувавши ст. 361 ЦПК України, дійшов правильного висновку про те, що правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-831цс15, не є нововиявленою обставиною, оскільки була викладена за результатами розгляду справи № 6-831цс15 від 21 жовтня 2015 року, тобто після ухвалення судового рішення у даній справі, а саме 21 листопада 2012 року.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 2 березня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 щодо скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.А. Черненко