Справа № 750/849/16-ц Провадження № 22-ц/795/785/2016 Головуючий у I інстанції Супрун О. П. Доповідач - Шитченко Н. В.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого-судді Шитченко Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Острянського В.І.,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення інфляційних збитків, трьох відсотків річних та відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про стягнення інфляційних збитків, трьох відсотків річних та відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при винесенні рішення безпідставно не застосував приписи ст. 625 ЦК України, в зв`язку з чим необґрунтовано дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Позивач, посилаючись на положення ст.ст. 524, 533-535 ЦК України, зазначає, що рішення суду, за яким зобов`язано відповідача виплатити їй грошові кошти, є саме грошовим зобов`язанням.

Вказує, що за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Тим більш, відповідач в примусовому порядку обов`язок зі сплати грошової суми, покладений на нього в судовим рішенням, виконав лише через сім років 18 вересня 2014 року.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що нормами ст. 625 ЦК України регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Крім того, компенсація за проведення судово-економічної експертизи в рамках адміністративного позову відноситься до витрат, пов`язаних з розглядом справи, а не до збитків, передбачених цивільним законодавством, у зв`язку з чим відсутні і підстави для стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4368 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

По справі встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2007 року зобов`язано в/ч НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення і виплатити ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2001 року по 30 березня 2006 року належне їй грошове забезпечення з урахуванням: доплати до посадового окладу, збільшеного на 50 відсотків, щомісячної надбавки за особливі умови проходження державної служби, складності, за напруженість у роботі у розмірі 50 відсотків посадового окладу, щомісячної надбавки на високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи у розмірі 80 відсотків посадового окладу, премії, збільшеної на 20 відсотків середнього розміру, що виплачується у відповідному державному органі (апараті цього органу), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення у розмірі двомісячної заробітної плати, що передбачено п. 2 Указу Президента України від 11 грудня 2001 року № 1207/2001 «Про деякі заходи щодо зміцнення юридичних служб державних органів» (а.с. 6-7).

Згідно з висновком № С-77 судово-економічної експертизи від 30 квітня 2013 року у справі № 825/409/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення коштів позивачеві необхідно донарахувати 19752,83 грн. грошового забезпечення за період роботи з червня 2004 року по березень 2006 року (а.с. 10-14). Відповідно до акта виконаних робіт вартість даної судово-економічної експертизи склала 4368 грн., які були сплачені ОСОБА_1 згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 66 від 15 березня 2013 року (а.с. 16).

Вищевказаний адміністративний позов залишений без розгляду ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду, що встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції та не заперечувалось сторонами.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2014 року, змінено спосіб та порядок виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2007 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок грошового забезпечення, здійснити відповідну доплату, та, з посиланням на висновок судово-економічної експертизи № С-77 від 30 квітня 2013 року, стягнуто з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 19752,83 грн. (а.с. 8, 9).

В подальшому, 18 вересня 2014 року, було проведене безспірне списання коштів з рахунку в/ч НОМЕР_1 в сумі 19752,83 грн. на користь ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_2 в філії ЧОУ ВАТ «Ощадбанк», що підтверджується листом ГУ ДКСУ у Чернігівській області (а.с.5).

Звертаючись з позовом до суду та посилаючись при цьому на ст.ст. 1166, 1192 ЦК України, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача у відшкодування матеріальні збитки, що понесла для відновлення свого порушеного права, 4368 грн., які сплатила за проведення судово-економічної експертизи.

Приписами ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз.

На думку апеляційного суду, районний суд, проаналізувавши наведені норми, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди, оскільки компенсація за проведення судово-економічної експертизи в рамках адміністративного позову відноситься до витрат, пов`язаних з розглядом справи, а не до збитків, передбачених цивільним законодавством.

Посилання позивача на те, що судом при вирішення спору безпідставно не застосовано вимог ст. 625 ЦК України, також не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки вони ґрунтуються на невірному та довільному тлумаченні заявником положень правових норм.

Приписи даної норми визначають загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Грошовим зобов`язанням вважається зобов`язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Грошові зобов`язання можуть бути частиною інших оплатних зобов`язань (наприклад, обов`язок покупця сплатити гроші за придбаний товар, обов`язок наймача оплатити користування майном тощо), а можуть мати самостійний характер (відносини позики, кредиту, банківського вкладу тощо).

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши аналіз вказаної правової норми, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що нею регулюються саме зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення судового рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при вирішенні спору безпідставно не враховані положення ст. 11 Цивільного кодексу України, яка визначає підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, є хибними, оскільки ч. 5 цієї статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Таким чином, для виникнення зобов`язальних відносин після ухвалення судового рішення, яким вирішений спір між сторонами по суті, має бути визначений певний правовий механізм. Отже, колегія суддів вважає наведені в апеляційній скарзі доводи на спростування висновків суду першої інстанції довільним тлумаченням позивачем норм цивільного законодавства.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що позивачем не доведено наявність порушеного права, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: