Провадження №22-ц/784/642/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 490/5475/15-ц Головуючий І інстанції - Подзігун Г.В
Провадження № 22-ц/784/642/16 Доповідач - Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Маляренко І.Б., Прокопчук Л.М.,

за участю секретаря - Тищенко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, визнання недійсним акту про реалізацію предмету іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила визнати недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, визнати недійсним акт про реалізацію предмету іпотеки, свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року провадження по справі було закрито.

Не погодившись з даною ухвалою суду, позивачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та повернути справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Представник відповідача ОСОБА_2 не визнала доводи апеляційної скарги, просила її відхилити, так як у неї є сумніви, що позивачка зверталася до суду з позовом, з апеляційною скаргою та будь - якими заявами, оскільки на її думку від імені позивачки може діяти якась інша поки що не встановлена особа. Для з'ясування даного питання вони звернулися до правоохоронних органів, однак висновку правоохоронних органів з цього приводу ще не має.

Інші учасники процесу до судового засідання не з'явились, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно до п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд дійсно закриває провадження по справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що в судове засідання сторони не з'явились, від позивача надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження по справі. Наслідки відмови від позовних вимог та закриття провадження по справі, передбачені ст.ст. 205,206 ЦПК України позивачу роз'яснені, його особа при зверненні до суду із заявою про відмову від позовних вимог перевірена. Підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження за даним позовом.

Однак, постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки тому, що згідно ч.3 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Тому перш ніж приймати відмову від позову, суд повинен був пересвідчитися, що заяву подано саме позивачкою, та роз'яснити їй наслідки відмови від позову. Про необхідність вчинення таких дій зазначено також в п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», а саме про те, що суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, але закінчення провадження у справі з цих підстав без ухвалення рішення має бути належно вмотивовано в ухвалах, постановлених з цього приводу. Про наслідки вчинення зазначених процесуальних дій суд роз'яснює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і правил, що їх регулюють.

Як убачається з матеріалів справи, судом дані вимоги закону у відповідності до вимог цивільно - процесуального закону виконані не були. З одного боку в тексті ухвали зазначено, що позивачці були роз'яснені положення ст.ст. 205,206 ЦПК України та що її особа при зверненні до суду із заявою про відмову від позовних вимог була перевірена, а з другого боку - зазначено, що сторони до судового засідання не з'явилися, що само по собі спростовує вказівку суду про те, що суд перевірив особу позивачки перед прийняттям відмови від позову та те, що він особисто попередив її про наслідки такої відмови.

Позивачка заперечує факт звернення до суду з заявою від 02 жовтня 2015р. про відмову від позову та з клопотанням про закриття провадження по справі. Напередодні, а саме 23 вересня 2015р. судом було отримано від неї клопотання про розгляд справи без її участі, де вона зазначила про те, що підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, що свідчить про те, що позивачка не втратила інтересу до свого позову, а тому її заява від 02 жовтня 2015р. повинна була бути перевірена судом.

Як убачається з матеріалів справи, справа неодноразово призначалася до розгляду, в тому числі і на 19 жовтня 2015р. Однак, в матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення позивачки про час та місце розгляду справи саме 19 жовтня 2015р., що суд повинен був зробити навіть при надходженні на його адресу поштою заяви від позивачки про відмову від позову, так як вона мала право підтримати чи відмовитися від своєї заяви під час розгляду справи. Не повідомлення позивачки про час і місце розгляду справи є порушенням вимог процесуального законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, судом так і не була прийнята відмова позивачки від позову, що також є порушенням норм процесуального законодавства, адже закриття провадження по справі можливо тільки після прийняття відмови від позову.

Наведені обставини свідчать про те, що у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав для закриття провадження по справі.

Таким чином, проаналізувавши зазначені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що ухвала суду, як постановлена з порушенням порядку, встановленого для вирішення даного питання, підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого і буде встановлюватися, чи підтримує позивачка заявлений позов та чи зверталася вона з даним позовом до суду взагалі.

Заперечення на апеляційну скаргу стосовно того, що з апеляційною скаргою на ухвалу суду від19 жовтня 2015 року звернулася не позивачка, колегія суддів не приймає до уваги, так як апеляційна скарга була направлена на адресу апеляційного суду поштою, а заперечення відповідача ОСОБА_2 з цього приводу фактично є його припущенням.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді