У х в а л а

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, виконавчий комітет Вінницької міської ради, про визнання недійсним дубліката свідоцтва про право власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 5 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним дубліката свідоцтва про право власності.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що 1 грудня

2000 року виконавчий комітет Вінницької міської ради видав дублікат свідоцтва на право власності на квартиру АДРЕСА_1, який містив дописки: «у рівному співвідношенні» та «додрукованому вірити: у рівному співвідношенні».

Відповідно до даного дубліката свідоцтва співвласниками житла є

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у рівних частках.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 9 лютого 2008 року та додатковим рішенням цього ж суду від 8 вересня 2008 року зазначені дописки були визнані недійсними й виключені із дубліката свідоцтва.

Для примусового виконання зазначених судових рішень видано виконавчий лист, проте виконавче провадження 27 червня 2014 року закрито відповідно до

п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки

ОСОБА_3 звернувся до державного виконавця із заявою про втрату дубліката свідоцтва про право власності.

Вважаючи, що її права, як співвласника, порушено, посилаючись на

ст. ст. 369, 386, 391 ЦК України просила визнати недійсним дублікат свідоцтва про право власності на квартиру, виданий 1 грудня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 25 від 27 січня 1994 року.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 5 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 5 жовтня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із необґрунтованості позову.

Як установлено в судовому засіданні, рішенням апеляційного суду Вінницької області від 9 лютого 2008 року і додатковим рішенням цього ж суду від 8 вересня 2008 року із дубліката свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого 1 грудня 2000 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради, виключено дописки «у рівному співвідношенні» та «додрукованому вірити: у рівному співвідношенні».

На підставі рішення апеляційного суду було видано виконавчий лист, який було пред'явлено до примусового виконання.

Згідно з даними КП «ВМБТІ» та виконавчого комітету Вінницької міської ради рішення та додаткове рішення апеляційного суду фактично виконано, проте дописки з дубліката не виключено, оскільки на підставі заяви ОСОБА_3 про втрату ним спірного дубліката старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Вінницькій області

Сінгаєвською О.М. виконавче провадження було закінчено на підставі п. 11 ч. 1

ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»у зв'язку з неможливістю виконати рішення.

Проте, невиконання рішення суду не є підставою для визнання недійсним дубліката свідоцтва на право власності.

Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи і листа КП «ВМБТІ» від

6 серпня 2015 року спірна квартира зареєстрована за ОСОБА_1, ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 січня 1994 року, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів відповідно до рішення від 27 січня 1994 року № 25, а також 1/4 частина за ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 12 січня 2001 року та 1/4 частина за ОСОБА_7 на підставі договору дарування від

4 травня 2001 року. Зазначені договори визнані недійними рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 6 квітня 2011 року.

На підставі постанови Вінницького окружного адміністративного суду від

12 жовтня 2011 року у справі № 2а/0270/198/11 скасовано внесені відомості до аркуша 72 реєстрової книги № 120 за реєстровим номером 1502/2444 у вигляді арифметичного дробу 1/4 навпроти прізвищ ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та повторно внесені відомості до 72 аркуша реєстрової книги № 120 за реєстровим номером 1502/3444 у вигляді арифметичного дробу 1/4 навпроти прізвищ ОСОБА_2, ОСОБА_3

Реєстрація права власності по 1/4 частині на квартиру за ОСОБА_2, ОСОБА_3 проведена за дублікатом свідоцтва про право власності, яке в цій частині рішенням апеляційного суду Вінницької області від 9 лютого 2008 року і додатковим рішенням апеляційного суду Вінницької області від 8 вересня

2008 року визнано недійсним, а тому твердження позивача, що частка квартири може бути в майбутньому продана на підставі цього дубліката свідоцтва є необґрунтованим. Єдиним правовстановлюючим документом, що посвідчує право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на квартиру є свідоцтво про право власності на житло, видане

27 січня 1994 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради.

Такий висновок судів відповідає обставинам справи та ґрунтується на доказах, яким дана правильна оцінка.

Під час вирішення спору судами правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 5 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
П.О. Гвоздик
Ю.Г. Іваненко