Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Бердичівської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади м. Бердичева в особі фінансового управління виконкому Бердичівської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 15 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року прокурор в інтересах держави звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача на користь держави в особі територіальної громади м. Бердичева в особі фінансового управління виконкому Бердичівської міської ради 6 652,03 грн, які витрачені Бердичівською центральною міською лікарнею (далі - ЦМЛ) на лікування потерпілих від злочину - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В обґрунтування позову зазначив, що 04 квітня 2014 року з вини відповідача ОСОБА_3 сталася ДТП, внаслідок якої двом потерпілим заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували на стаціонарному лікуванні у Бердичівській міській лікарні, на їх лікування затрачено 6 652, 03 грн державних коштів.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15 квітня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід місцевого бюджету м. Бердичева витрати Бердичівської ЦМЛ на лікування потерпілої ОСОБА_4 у розмірі 2 635,71 грн, потерпілої ОСОБА_5 у розмірі 4 016,32 грн, а всього 6 652,03 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що вироком Бердичівського міськрайсуду від 10 липня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та засуджено на один рік обмеження волі з іспитовим строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь фінансового управління виконкому Бердичівської міської ради 6 652, 03 грн витрат, які понесені Бердичівською ЦМЛ на лікування потерпілих. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 1 668, 24 грн на відшкодування майнової та 48 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_4 2 406, 65 грн на відшкодування майнової та 48 000 грн на відшкодування моральної шкоди. (а. с. 3-5).

Вироком встановлено, що 04 квітня 2014 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем в м. Бердичеві по вул. Вінницькій на неврегульованому пішохідному переході, проявив неуважність до дорожньої обстановки та скоїв наїзд на неповнолітніх пішоходів ОСОБА_4 й ОСОБА_5, заподіявши їм середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 вересня 2014 року у частині вирішення цивільного позову скасовано, справу в цій частині передано до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок залишено без змін.

Згідно з довідкою-розрахунком Бердичівської ЦМЛ від 02 січня 2015 року потерпіла ОСОБА_4 знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 04 квітня 2014 року по 25 квітня 2014 року 21 ліжко/днів, вартість одного ліжко/дня - 125, 51 грн, загальна вартість лікування становить 2 635,71 грн.

Згідно з довідкою-розрахунком Бердичівської ЦМЛ від 02 січня 2015 року потерпіла ОСОБА_5 знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 04 квітня 2014 року по 06 травня 2014 року 32 ліжко/днів, вартість одного ліжко/дня - 125, 51 грн, загальна вартість лікування становить 4 016, 32 грн.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальностіналежить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону № 1961-IVвизначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IVстраховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Враховуючи наведене вище, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальностівласників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєнняДТП заучастюзабезпеченого транспортного засобу.

Отже, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов'язкового страхування страховою компанією (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-1343цс15 від 24 лютого 2016 року).

З урахуванням викладеного, заклад охорони здоров'я, який провів лікування потерпілих від злочину осіб, правильно обрав спосіб захисту свого порушеного права, заявивши вимогу про відшкодування витрат на лікування безпосередньо до винної особи на підставі ст. 1206 ЦК України.

Таким чином, доводи касаційної скарги про неможливість розгляду справи без залучення страховика заподіювача шкоди відхиляються як безпідставні.

Не становлять підставу скасування ухвалених у справі судових рішень й посилання заявника на те, що витрати на лікування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 понесені за рахунок самих потерпілих, оскільки доказами таких обставин відповідач не доводив.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П.Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович