Справа № 415/4376/16-ц
Провадження № 2/415/1962/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.16 р. Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Бойко С.Л.

при секретарі Тимофієвій О.В.,

без присутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, та згідно позовних вимог зазначила про те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в АДРЕСА_1 понад шість місяців, тому просила задовольнити позов, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зобов'язати зняти його з реєстраційного обліку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 06.06.1977 року вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Лисчанської міської ради №305 від 10.04.1979 р. на сім'ю з 3-х осіб була надана 2-кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 де вони мешкали з відповідачем до 2005 року. 17 травня 2013 р. шлюб між ними було розірвано. У 2005 р. відповідач поїхав на заробітки в Російську Федерацію і став мешкати там з цивільною дружиною. З того часу за місцем своєї реєстрації відповідач з'являвся лише 1 раз у жовтні 2006 року для отримання паспорта громадянина України.

З 2006 р. вона мешкає разом з донькою ОСОБА_3 і двома онуками у вищевказаній квартирі, сплачує комунальні послуги, в тому числі за зареєстрованого відповідача, утримує житло в належному стані, здійснює ремонт. Реєстрація відповідача ставить її в важке становище, оскільки вона не працює, отримує невелику щомісячну пенсію, значна частина якої йде на сплату комунальних послуг. Реєстрація відповідача заважає їй отримати субсидію. Повертатися в Україну відповідач не має наміру. У грудні 2015 р. він надав нотаріально посвідчену заяву, якою дав згоду на зняття з реєстраційного обліку, оскільки має постійне місце мешкання і реєстрацію в Нижегородській області м.Лисаково.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутністю.

Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню частково.

У судовому засіданні встановлено, що 17.05.2013 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1. (а.с.5).

Відповідно до ордера №63 від 11.06.1979 р. виданого виконавчим комітетом міської ради депутатів трудящих м.Лисичанська, наймачем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2. (а.с.6).

Згідно довідки від 29.04.2016р., наданої центром надання адміністративних послуг, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.8).

Відповідно до довідки № 549 від 26.04.2016 р., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 2005 року.(а.с.9).

Згідно заяви від 09.12.2015 р., ОСОБА_2 дав згоду на зняття його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.(а.с.10).

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі без поважної причини, спроб вселитися до неї не робив, ніхто не перешкоджав проживанню або вселенню його до спірної квартири.

Постановою Верховного Суду України від 11 липня 2012 р. у справі 6-60цс12 додатково звернуто увагу на те, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР).

Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, вирішується в судовому порядку. При цьому під встановленими строками мається на увазі шестимісячний термін.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм цивільного та житлового законодавства.

У разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації особи на підставі рішення суду такі дії оскаржуються в порядку, встановленим КАС України.

Таким чином, вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства, оскільки рішення суду про виселення особи з займаного приміщення або визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та 71, 72, 156 ЖК УРСР, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - головуючий: С.Л.Бойко

.