Номер провадження: 22-ц/785/7048/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А.,Заїкіна А.П.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобовязання звільнити приміщення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16 серпня 2016 року, -

встановила:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про зобовязання звільнити приміщення і в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що їй та відповідачу на праві приватної власності належить в рівних частках дачний будинок, розташований за адресою: м.Одеса, вул. Посмітного, 10/12 г.

Належну їй 1/2 частину будинку вона здає в оренду ОСОБА_5.

Позивач посилалася на те, що відповідач вселив у вітальню, що є спільним місцем користування будинком свою бабусю ОСОБА_6, яка потребує сторонньої допомоги та лікування, таким чином позбавив її можливості користуватися вітальнею.

Позивач просила суд зобовязати ОСОБА_3 звільнити приміщення вітальні, що є спільною частиною будинку за адресою: м.Одеса, вул. Посмітного, 10/12 г, шляхом переселення ОСОБА_6 до іншої частини будинку, що не є спільною, зобовязати ОСОБА_3 надати ОСОБА_6 належний догляд та лікування.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав ,просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 діючий в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобовязання ОСОБА_3 звільнити приміщення вітальні, що є спільною частиною будинку за адресою: м.Одеса, вул. Посмітного, 10/12 г шляхом переселення ОСОБА_6 до іншої частини будинку, що не є спільною і в цій частині ухваленню нового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобовязання звільнити приміщення будинку,суд першої інстанції посилався на безпідставність позовних вимог , оскільки сторонам в рівних частках належить будинок та між сторонами не визначений порядок користування будинком.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобовязання ОСОБА_3 надати належне лікування ОСОБА_6,суд першої інстанції посилався на недоведеність позовних вимог.

Проте повністю погодитися з висновками суду першої інстанції неможна.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторонам в рівних частках на праві приватної власності належить дачний будинок ,розташований за адресою : м.Одеса, вул. Посмітного, 10/12 г. , про що сторони не заперечують.

Відповідно до технічного паспорту на зазначений дачний будинок ,будинок загальною площею 389.7 кв.м. складається з двох поверхів та мансарди .

На першому поверсі розташовані, гараж,санвузол,гардероб,вітальня,кухня,коридор.

На другому поверсі розташовані коридор,санвузол,гардероб, три житлові кімнати. На мансарді розташовані більярд,санвузол,підсобне приміщення,спортивний зал (а.с.47-51).

В будинку проживає відповідач ОСОБА_3 та його бабуся ОСОБА_6, яка хворіє тяжким психічним захворюванням, що підтверджується довідкою КП «Міський психіатричний диспансер « № 002703 від 22.01.2016 року (а.с.43).

Також , за домовленістю з ОСОБА_7 на праві оренди в будинку проживає ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції вірно посилався на положення статті 41 Конституції України та ст.ст.316,355,358 ЦК України.

Матеріали справи не містять доказів того,що між сторонами ухвалювалося рішення про встановлення порядку володіння та користування спільною власністю .

Відповідно до пояснень представника ОСОБА_2- ОСОБА_4 наданих ним колегії суддів в судовому засіданні вбачається , що будинок ,загальною площею 389,7 кв.м., побудований таким чином, що сторони мають можливість користуватися самостійно кожною половиною будинку . Між сторонами склався певний порядок користування будинком , перший поверх є спільним ,на другому поверсі відповідач користується спальною кімнатою площею 28,1 кв м. та на мансарді кімнатою 38,3 кв.м. , у користуванні позивача перебуває спальна кімната на другому поверсі площею 28,0 кв.м. та на мансарді кімната 27,0 кв.м, проте відповідач без згоди позивача самовільно вселив у вітальню свою бабусю, хоча має можливість її переселити у одну із кімнат яку він займає . Вітальня не придатна для проживання та не опалюється. Всі інші кімнати на другому та мансарді опалюються.

Колегія суддів, з врахуванням пояснень представника позивача ОСОБА_2- ОСОБА_4 та матеріалів справи дійшла до висновку ,що між сторонами за домовленістю встановлений порядок користування приміщеннями житлового будинку ,частина яких перебуває у користуванні особисто сторін ,а частина у спільному користуванні.

Відповідно до ст.369 ЦК України, співвласники майна ,що є у спільній сумісній власності ,володіють і користуються ним спільно,якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном,що є у спільній сумісній власності ,здійснюється за згодою всіх співвласників.

Матеріали справи не містять ,а відповідачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази у спростування того, що у вітальні будинку проживає бабуся відповідача , яка є людиною похилого віку та хворіє на психічне захворювання.

Виходячи з матеріалів справи та пояснень представника позивача ОСОБА_2- ОСОБА_4 вбачається , що через вселення відповідачем у вітальню своєї бабусі та постійного її тримання у вітальні ,позивач позбавлена можливості належним чином користуватися цим приміщенням.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Колегія суддів вважає, що права позивача на користування загальною площею будинку вітальнею порушені та підлягають поновленню шляхом зобовязання ОСОБА_3 звільнити вітальню шляхом переселення ОСОБА_6 до іншої частини будинку, яка перебуває у особистому користуванні ОСОБА_3 за домовленістю з ОСОБА_2 ,а саме у кімнату загальною площею 28.1 кв.м.,яка розташована на другому поверсі дачного будинку № 10/12-г по вул.Посмітного,в м.Одесі.

Колегія суддів, частково задовольняючи позов, виходить з того, що на другому поверсі дачного будинку є гардероб, санвузол та зазначена кімната придатна для проживання під час перебування ОСОБА_6

Колегія суддів ,також враховує ,що ОСОБА_6 зареєстрована за іншою адресою АДРЕСА_1. та має інше постійне місце проживання.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобовязання ОСОБА_3 звільнити приміщення вітальні, що є спільною частиною будинку за адресою: м.Одеса, вул. Посмітного, 10/12 г шляхом переселення ОСОБА_6 до іншої частини будинку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобовязання ОСОБА_3 надати належне лікування ОСОБА_6, суд першої інстанції вірно посилався на те,що позивач не довів на підставі належних та допустимих доказів, що ОСОБА_6 дійсно перебуває в хворому стані, що відповідач не дає їй їжу, свідомо намагається довести ОСОБА_6 до смерті.

Матеріали справи не місять ,а позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази того,що відповідачем не надається належний догляд ОСОБА_6

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що відповідач не відвідує хвору та не надає їй належний догляд, оскільки матеріали справи не містять докази ухилення відповідача від належного догляду своєї бабусі .

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобовязання ОСОБА_3 звільнити приміщення вітальні,з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову. В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобовязання ОСОБА_3 звільнити приміщення вітальні скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобовязання звільнити приміщення задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити вітальню площею 13,7 кв.м. у дачному будинку, розташованому за адресою : м.Одеса, вул.Посмітного 10/12-г, шляхом переселення ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 до житлової кімнати площею 28,1 кв.м.,яка розташована на другому поверсі дачного будинку № 10/12-г по вул.Посмітного,в м.Одесі.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10