АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Малинников О.Ф.
№ 22-ц/796/1753/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар: Дрозд Ю.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Вовченка ОлексіяСергійовича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Державного підприємства «Вугілля України», на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вугілля України» (далі - ДП «Вугілля України») про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Вугілля України» на користь ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 листопада 2014 року до 31 травня 2015 року в сумі 34 791,17 грн.

Стягнуто з ДП «Вугілля України» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки виплати сум при звільненні з 31 травня 2015 року по 26 жовтня 2015 року, що складає 24 822,56 грн.

Стягнуто з ДП «Вугілля України» на користь ОСОБА_2 компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку порушенням термінів їх виплати, що складає 413,49 грн.

Стягнуто з ДП «Вугілля України» в дохід держави судовий збір в сумі 599,00 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ДП «Вугілля України» моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ДП «Вугілля України» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ВП «ГІРЦ» утворено за наказом ДП «Вугілля України» від 02 серпня 2010 року № 40 на підставі наказу Мінвуглепрому від 14 травня 2010 року № 149 «Про припинення діяльності ДП «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр». Відповідно до п. 5.7. Положення про «ВП «ГІРЦ» ДП «Вугілля України» управління підрозділом здійснює директор підрозділу, у тому числі, розпоряджається коштами та майном підрозділу, несе відповідальність за несвоєчасну виплату заробітної плати працівникам підрозділу. У зв'язку із проведенням активної фази бойових дій в зоні АТО (в якій перебуває і ВП «ГІРЦ» м. Макіївка) і як наслідок суттєве скорочення обсягів реалізації вугільної продукції, листами від 28 листопада 2014 року та 02 грудня 2014 року ДП «Вугілля України» надавало рекомендації керівнику підрозділу щодо оптимізації структури ВП «ГІРЦ» шляхом звільнення працівників. До наданих рекомендацій керівник Підрозділу не прислухався, чисельність сектору працівників не оптимізував, діяльність ВП «ГІРЦ» не згорнув та продовжував діяти на власний розсуд згідно Положення про «ВП «ГІРЦ». Таким чином дебіторська заборгованість, яка виникла у ВП «ГІРЦ», є виключно результатом діяльності керівництва ВП «ГІРЦ».

В апеляційній інстанції представник ДП «Вугілля України» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01 вересня 2010 року ОСОБА_2 працює у відокремленому підрозділі «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» (ВП «ГІРЦ») ДП «Вугілля України» на посаді провідного економіста аналітичного відділу (Наказ №27/к від 01 вересня 2010 року).

ВП «ГІРЦ» утворено за наказом ДП «Вугілля України» від 02.08.2010 № 40 на підставі наказу Мінвуглепрому від 14.05.2010 № 149 «Про припинення діяльності ДП «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр».

Згідно з п. 1 наказу Міненерговугілля України від 25 листопада 2014 року № 841 «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях» з 28 листопада 2014 року підлягають припиненню виробнича та фінансово-господарська діяльність державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля та господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля здійснює управління корпоративними правами держави (далі - підприємства), які знаходяться у зоні здійснення антитерористичної операції.

У зв'язку із проведенням активної фази бойових дій в зоні АТО (в якій перебуває і ВП «ГІРЦ» м. Макіївка) і як наслідок суттєве скорочення обсягів реалізації вугільної продукції, ДП «Вугілля України» листами надавало рекомендації керівнику підрозділу щодо оптимізації структури ВП «ГІРЦ» шляхом звільнення, у відповідності з чинним законодавством України, працівників сектору збору інформації, працевлаштування яких неможливе.

Посилаючись на те, що з 01 листопада 2014 року їй не виплачується заробітна плата, 13 березня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення з ДП «Вугілля України» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 листопада 2014 року до 31 січня 2015 року в сумі 17200,21 грн., з яких: 11680,00 грн. - основна заробітна плата, 5520,21 грн. - додаткова заробітна плата; моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн. Також просила стягнути понесені з оплатою правової допомоги витрати в розмірі 3000,00 грн.

В ході розгляду справи ОСОБА_3 збільшила позовні вимоги, посилаючись на те, що наказом ДП «Вугілля України» від 01 квітня 2015 року №12 було прийнято рішення ліквідувати ВП «ГІРЦ» ДП «Вугілля України» до 01 червня 2015 року, а на підставі наказу №23-к від 31 травня 2015 року в зв'язку з ліквідацією підприємства, її було звільнено з посади провідного економіста аналітичного відділу з 31 травня 2015 року згідно п. 1 ст.40 КЗпП України. ОСОБА_2 просила стягнути з ДП «Вугілля України» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 листопада 2014 року до 31 травня 2015 року в сумі 34 791,17 грн.; моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.; середній заробіток за весь час затримки виплати сум при звільненні з 31 травня 2015 року по 26 жовтня 2015 року в сумі 24 822,56 грн.; компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в сумі 413,48 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнув з ДП «Вугілля України» на користь ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 листопада 2014 року до 31 травня 2015 року в сумі 34 791,17 грн., середній заробіток за весь час затримки виплати сум при звільненні з 31 травня 2015 року по 26 жовтня 2015 року, що складає: 24 822,56 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв'язку порушенням термінів виплати заробітної плати, що заяви складає 413,49 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 суд відмовив.

З рішенням суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Установивши, що ОСОБА_2 з 01 листопада 2014 року до 31 травня 2015 року заробітна плата не виплачувалася, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про стягнення з ДП «Вугілля України» заборгованості по заробітній платі за вказаний період, середнього заробітку за весь час затримки виплати сум при звільненні та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку порушенням термінів виплати заробітної плати.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання представника відповідача на відсутність обов'язку ДП «Вугілля України» сплачувати ОСОБА_2 заборгованість з заробітної плати, яка є результатом діяльності керівництва ВП «ГІРЦ». Як встановлено судом та це не заперечував представник відповідача, ВП «ГІРЦ» є структурним підрозділом ДП «Вугілля України та не є юридичною особою.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Вовченка Олексія Сергійовича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Державного підприємства «Вугілля України», відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді