РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Заворо1т1ної О.Л.

секретаря судового засідання - Д'якович О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 квартири -

встановив:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 вартири, в обґрунтування якого вказала, що під час шлюбу з ОСОБА_2 сторонами придбано нерухоме майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме квартира АДРЕСА_1 загальною площею 65,6 кв.м. Відповідач відмовляється поділити належну сторонам на праві спільної сумісної власності квартиру, в добровільному порядку.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву в якій просить справу слухати без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 16 грудня 1977р. по 10 вересня 2013р. перебували у зареєстрованому шлюбі що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про розірвання шлюбу.

15.12.2005р. між ОСОБА_2 та ТзОВ «Будкласт» укладено договір №81 на будівництво квартири АДРЕСА_1 загальною площею 65,6 кв.м. Після сплати пайових внесків за квартиру АДРЕСА_1, з 30.09.2011р. право власності на неї було зареєстроване на ім»я ОСОБА_2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №69201996 від 28.09.2016р.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час спільного проживання, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності цих осіб.

Отже в розумінні вказаної норми закону володіння квартирою, придбаною подружжям за час шлюбу на праві спільної сумісної власності презюмується.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», - вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Оскільки, спірна квартира набута сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі, у зв'язку з чим є спільним сумісним майном подружжя і при поділі належить обом сторонам в рівних частинах, а тому позивач має право на 1/2 її частину відповідно до ст. 70 СК України, згідно вимог якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з вимогами ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення із вказаним позовом до суду є безпідставними, оскільки про порушення законного права позивачу стало відомо лише восени 2016 року, коли відповідач відмовився оформити квартиру на їхню доньку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 100грн., а на користь держави в сумі 1238грн. (оскільки ухвалою суду позивачу відстрочено сплату судових витрат до ухвалення рішення суду).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-59, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.257, 261, 368 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 68,74 СК України, постановою Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 квартири - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 65,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100грн. судових витрат.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави 1238грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: