Справа № 639/2708/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про встановлення факту смерті, -

Встановив:

24 березня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася ОСОБА_1 з заявою, в якій просить суд встановити факт смерті її батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мав місце 14 березня 2016 року в м. Донецьк, Донецької області.

Заяву обґрунтовує тим, що вона ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2, який помер 14 березня 2016 року у м. Донецьку у себе вдома від ракової інтоксикації. Позивач зазначила, що отримати свідоцтво про смерть батька у ВДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято ВДРАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Тому вона вимушена була звернутися до суду з зазначеною заявою для отримання свідоцтва про смерть її батька.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, просив розглядати справу за його відсутністю, заперечень по заяві ОСОБА_1 немає.

За таких обставин, на підставі 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень, наданих у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 УПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до вимог статті 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2.

Постійним місцем проживання ОСОБА_2 було: Донецька область, м. Донецьк, пр-т. Ленінський, 94, кв. 2. (а.с.6).

У звязку з окупацією зазначеної території України, ОСОБА_2. був вимушений тимчасово переселитися до м. Харкова, де був взятий на облік за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

14 березня 2016 року ОСОБА_2 помер на тимчасово окупованій території України, за адресою: Донецька область, м. Донецьк, пр-т. Ленінський, 94, кв. 2.

В оформленому у звязку зі смертю лікарському свідоцтві про смерть № 56 від 14 березня 2016 року причиною смерті ОСОБА_2 зазначено: «Ракова інтоксикація. Злоякісне новоутворення» (а.с.5).

Свідоцтво про смерть батька ОСОБА_2 у органах державної реєстрації актів цивільного стану заявник не отримувала.

Заявник звернулась до Жовтневого ВДРАЦС ХМУЮ для отримання свідоцтва про смерть її батька, щоб мати можливість звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання допомоги на поховання.

Листом № 306/07-04-05 від 24.03.2016 року, ОСОБА_1 було відмовлено в видачі свідоцтва про смерть та рекомендовано звернутися до суду, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (а.с.4).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим ... реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Ст. 9 ч. ч. 2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України...

Відповідно до ст. 10 ч. 1 цього Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї...

Ст. 17 ч. 1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Ст. 17 ч. ч. 1,3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті.... проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» - затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Підпунктом 2 пункту 2 Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Донецької області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до вищезазначеного наказу всі органи та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були перемістися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватися там. Всі акти та документи, виданні органами не переміщеними в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєстровані, з 1 грудня 2014 року вважаються не дійсними.

Згідно з п. 3 наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 р. N 953/5 "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2014 р. за N 640/25417 (зі змінами), тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, які знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов'яносербського, Свердловського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов) та Донецької області (Амвросіївського, Новоазовського, Старобешівського, Тельманівського, Шахтарського, Ясинуватського районів, міст Горлівка, Докучаєвськ, Донецьк, Жданівка, Кіровське, Макіївка, Єнакієве, Сніжне, Харцизьк, Ясинувата, Торез, Шахтарськ, Дебальцеве, Світлодарськ).

Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Водночас слід відмітити, що відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон) державна реєстрація актів цивільного стану проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства.

Так, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, чи рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою (ч. 1 ст. 17 Закону).

Відповідно до роз'яснень, наданих у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 УПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

З урахуванням вищенаведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником та наданими письмовими доказами, стосовно того, що ОСОБА_2, помер 14 березня 2016 року у місті Донецьк Донецької області, причина смерті - «Ракова інтоксикація. Злоякісне новоутворення».

Задоволення заяви ОСОБА_1 має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації смерті ОСОБА_2 в органах ДРАЦС та у подальшому для оформлення спадщини та отримання допомоги на поховання.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту смерті ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 11, 60, 212- 215, 234, 256, 257, 257-І, 258, 259 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, (паспорт серії ВВ № 230877, виданий Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку 29 січня 1998 року), який мав місце 14 березня 2016 року в м. Донецьк, Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Іванова І.В.