Номер провадження: 22-ц/785/1906/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Таварткіладзе О.М., Кравця Ю.І.,

секретаря Книгиницького О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

встановила;

17.11.2014 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дитину, яка після досягнення віку 18 років продовжує навчання, а саме на сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі - 500 грн., щомісячно, з усіх видів доходу відповідача, та половину додаткових витрат, які становлять плату за навчання в Одеському національному медичному університеті за 1-й семестр 1 курсу по 5 семестр 3 курсу у розмірі 19275 грн. При цьому, представник позивача вказувала, що ОСОБА_3 не може сама утримувати сина, який навчається, та оплачувати його навчання. ОСОБА_3 є батьком дитини, який зобовязаний надавати дитині матеріальну допомогу на утримання та навчання, має таку можливість, оскільки є працездатним та працює, але у добровільному порядку такої допомоги не надає.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.02.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені у повному обсязі.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 половину сплачених додаткових витрат на навчання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 19275 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно, з усіх видів його доходу, починаючи з 17.11.2014 року, до досягнення дитиною віку 23-х років, тобто до 07.01.2018 року, за умови продовження навчання дитиною у Одеському національному медичному університеті. Судом допущене негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, та на користь позивача з відповідача стягнутий судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Будучи незгодним з заочним рішенням суду, ОСОБА_3 подав заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою цього ж суду від 24.12.2015 року залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить заочне рішення скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимогах ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі вказуючи, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати додаткові витрати на навчання сина та сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Апелянт зазначає, що він не має постійного заробітку, на утриманні у нього знаходиться іще одна неповнолітня дитина - донька Аліна, 23.01.2007 року, яку він утримує, та сплачує на її утримання аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав;

За правилами ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи з ОСОБА_3 на користь позивача половину додаткових витрат на навчання повнолітнього сина - ОСОБА_5, та аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги ґрунтуються на законі, і доведені наданими позивачем доказами. ОСОБА_3 є працездатним, працює, має мінливий, нерегулярний заробіток, а тому може сплачувати аліменти на утримання сина і сплатити половину додаткових витрат на його навчання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи, та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1ч.2ст.185 СК України, той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоровя та матеріальне становище дитини;

2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення ч.1ст.182 СК України.

Вказані вище норми матеріального права дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони у справі є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за місцем помешкання своєї матері, навчається на платній основі в Одеському національному медичному університеті, на третьому курсі денної форми навчання.

Згідно укладеного контракту №75 від 16.08.212 року, ОСОБА_3 повинна сплатити Одеському національному медичному університеті за навчання сина за весь період навчання 103700 грн.

Позивач сплатила за навчання сина, починаючи з 1 семестру 1 курсу по 5 семестр 3 курсу 38550 грн., та надає майнову допомогу сину під час навчання. Її заробітна плата на посаді рентген - лаборанта в ТОВ «ДЦ ЮЖ-Укрмедтех» за період часу з 01.01.2013 року по 31.07.2014 року становить 27346 грн. 86 коп. Отже, отриманого нею доходу недостатньо для оплати навчання сина та надання йому матеріальної допомоги у звязку із навчанням.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є працездатною особою, проживає окремо від свого сина, працює, має на утриманні доньку, якій надає щомісячну матеріальну допомогу у розмірі 400 грн., щомісячно.

Заперечуючи проти заявлених позивачем вимог відповідач не надав доказів того, де і ким він працює, яку заробітну чи іншу плату він отримує за свою роботу, не надав розрахунків того, що отримана ним заробітна плата не дозволяє сплачувати аліменти на утримання сина, який навчається, та надавати йому матеріальну допомогу у звязку із навчанням. Не надала до суду таких доказів і представник відповідача в суді апеляційної інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що вони ґрунтуються на законі і доведені наданими позивачем доказами того, що позивач не може надавати необхідну матеріальну допомогу сину у звязку з його навчанням, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, але приховує свій майновий стан, надаючи при цьому допомогу матеріальну допомогу іншій неповнолітній дитині, яка знаходиться на його утриманні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції вони не спростовують, та не містять правових підстав, передбачених ст.309 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт не надав доказів того, що він не має відповідного заробітку (доходу), а тому не може надавати сину допомогу у звязку із навчанням; не вказав місце своїх роботи; доходи які він отримує. Таку дії апелянта колегія суддів оцінює як спосіб уникнути відповідальності за майновими зобовязаннями, що витікають із аліментних правовідносин, що виникли між сторонами у справі.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П.Фальчук

ОСОБА_6

ОСОБА_7