Єдиний унікальний номер 235/1469/15-ц Номер провадження 22-ц/775/422/2016
Головуючий в 1 інстанції Токарєв А.Г.
Категорія 25 Доповідач Груіцька Л.О.,
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Груіцької Л.О.,

суддів: Никифоряка Л.П., Папоян В.В.,

секретар Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2015 року у цивільний справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, про захист прав споживача.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2015 року матеріали вказаної цивільної справи на підставі ч.2 ст.109 та ч.2 ст. 116 ЦПК України направлені за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги вказав на те, що ухвала прийнята в порушення норм процесуального права. Суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку, що на зазначені правовідносини не поширюються дія закону України «Про захист прав споживачів».

Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходження.

Постановляючи ухвалу про направлення цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, захист прав споживачів за підсудністю за місцем знаходження відповідача, суд прийшов до висновку, що відносини які виникають під час виплат страхових сум на підставі договорів страхування відносяться до договірних відносин й правовідносини за даною позовною заявою не поширюється дія закону України «Про захист прав споживачів».

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що предметом судового спору позивачем визначені правовідносини, які ґрунтуються на Договорі добровільного страхування наземного транспорту. Посилаючись на положення цього договору та норми ст. 979 Цивільного кодексу України, просив стягнути з відповідача недоплачене страхове відшкодування. Тобто між позивачем та відповідачем склалися договірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 979 ЦК за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Тобто договір страхування - це двосторонній, оплатний, строковий, консенсуальний договір. Це договір про надання послуги та на користь третьої особи.

В Аналізі судової практики розгляду цивільних справ, що виникають із договорів страхування, проведеному Верховним Судом України зроблено висновок про те, що ОСОБА_2 України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, які випливають із Закону від 1 липня 2004 р. N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

ОСОБА_2 може застосовуватися, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих цим Законом, наприклад, права на інформацію при ненаданні для ознайомлення правил страхування тощо.

Враховуючи наведене вище, колегія апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу про направлення цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування для розгляду за підсудністю по місцю реєстрації відповідача, не порушив норми процесуального права, а його висновки з цих підстав відповідають обставинам справи. Ухвала постановлена із додержанням вимог закону.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її відхилення.

За таких обставин, ухвала судді відповідає вимогам процесуального права і тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2015 року відхилити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді :