У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», про визнання недійсними рішення, державного акта на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року прокурор м. Ірпеня Київської області звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року № 2003/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_6 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки. На підставі зазначеного рішення ОСОБА_6 видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Також позивач зазначав, що рішення Коцюбинської селищної ради прийнято, а державний акт видано з порушенням вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим їх має бути визнано недійсними. Зазначена земельна ділянка знаходиться за межами смт Коцюбинське і даний факт підтверджується висновком судово-землевпорядної експертизи від 05 березня 2012 року № 325, проведеної Київським державним підприємством геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика». Спірну земельну ділянку у приватну власність передано за рахунок земель, що перебувають в постійному користуванні Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» (далі - КП «Святошинське лісопаркове господарство»). Крім того, на підставі постанови Ради Міністрів Української РСР від 20 червня 1956 року № 673, дана земельна ділянка надана у користування Святошинському лісопарковому господарству без виключення її з Держлісфонду України.

Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» з 1976 року постійно здійснює господарську діяльність на оспорюваній земельній ділянці, що підтверджується проектом організації лісового господарства. Вказана земельна ділянка містить таксаційні описи. Згідно із інформацією Державного комітету України із земельних ресурсів від 01 липня 2011 року № 9946/26/4-11 Коцюбинською селищною радою передано у власність громадянам земельні ділянки загальною площею 72 га, у тому числі і відповідачу, за рахунок земель, які знаходяться в користуванні КП «Святошинське лісове господарство» та згідно з картографічними матеріалами лісовпорядкування обліковуються як квартали Святошинського та Київського лісництв. Крім того, за даними КП «Святошинське лісопаркове господарство», зазначена земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення та будь-яких погоджень на вилучення земель із свого користування підприємство не надавало.

Спірну земельну ділянку в приватну власність відповідача було передано без її вилучення з користування КП «Святошинське лісопаркове господарство» на підставі відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, прийнятого в межах його компетенції. Також зазначає, що Коцюбинською селищною радою не дотримано вимог щодо порядку зміни цільового призначення землі.

Земельну ділянку лісового фонду спірним рішенням Коцюбинської селищної ради передано у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що призведе до знищення лісових ресурсів. Крім того, на порушення вимог ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», якою передбачено обов'язковість проведення вказаної експертизи проектів землеустрою щодо відведення земель лісогосподарського призначення, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_6 державну експертизу не проходив.

При проведенні перевірки було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 грудня 2010 року № 1203 земельну ділянку площею 0,1500 га по АДРЕСА_1 придбав ОСОБА_7

На підставі вказаного договору ОСОБА_7 видано державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року № 2003/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1»; визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_6; визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_7, та скасувати його державну реєстрацію; визнати право власності держави на земельну ділянку.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року № 2003/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1».

Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_6

Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_7, та скасовано його державну реєстрацію. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права й просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним державного акта, виданого на його ім'я, та скасування його державної реєстрації, ухвалу апеляційної інстанції із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року № 2003/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_6 було затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачу в приватну власність земельної ділянки.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_6 видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно із договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07 грудня 2010 року № 1203 земельну ділянку площею 0,1500 га по АДРЕСА_1 придбав ОСОБА_7 На підставі цього договору ОСОБА_7 видано державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій перевіряється лише в частині визнання недійсним державного акта серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_7, та скасування його державної реєстрації, оскільки в іншій частині вони сторонами не оскаржувалися.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним державного акта, виданого на ім'я ОСОБА_7, та скасування його державної реєстрації, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки оскаржуване рішення селищної ради є незаконним і підлягає визнанню недійсним, то наявні підстави для визнання недійсним державного акта, виданого на ім'я ОСОБА_6, оскільки вказаний державний акт визнається недійсним, то є правові підстави для визнання недійсним державного акта, виданого на ім'я ОСОБА_7, та скасування його державної реєстрації.

При цьому судами не взято до уваги посилання позивача на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07 грудня 2010 року № 1203, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, є нікчемним відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України, оскільки позивачем не було надано доказів того, що вказаний договір порушує публічний порядок, а тому відсутні підстави для визнання такого правочину нікчемним.

Проте з такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України (в редакції, чинній на момент прийняття селищною радою рішення) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником державного акта, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Державний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано.

Таким чином, відповідно до вказаних правових норм право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку виникло з моменту отримання ним державного акта та його державної реєстрації.

Разом з тим згідно зі ст. 125, ч. 2 ст. 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час укладання договору купівлі-продажу) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав та у випадку набуття права власності на земельну ділянку за цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки й посвідчується не державним актом, а відповідною цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеної в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, яка була чинною на час укладання договору купівлі-продажу) підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку є саме нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а не державний акт (ч. 2 ст. 126 ЗК України).

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, визнаючи недійсним державний акт, виданий на ім'я ОСОБА_7, та скасовуючи його державну реєстрацію, не врахували, що підставою для переходу права власності на земельну ділянку є нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а не державний акт, а тому без оспорювання цивільно-правової угоди вирішувати питання про визнання недійсним такого акта є помилковим.

За положеннями глави 16 ЦК України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно.

Наведене свідчить про те, що судами ухвалені помилкові рішення внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій в указаній частині позовних вимог допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, у зв'язку з чим відповідно до ст. 338 ЦПК України вони в указаній частині підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2013 року в частині визнання недійсним державного акта серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_7, скасування його державної реєстрації та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук