АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №638/7174/15-ц Головуючий суддя І інстанції Штих Т. В.
Провадження № 22-ц/790/509/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Піддубного Р.М., Карімової Л.В.,

За участю секретаря - Доля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_1 про стягнення суми ,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 66930/01 від 11.04.2011 року у розмірі 4 630 грн. 79 коп.

В обгрунтування посилався на те, що 11 квітня 2011 року між ПАТ «Банк Золоті ворота» та ОСОБА_1 було укладено договір № 66930/01 про відкриття карткового рахунку в національній валюті.

25 липня 2013 року між тими ж сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 про надання кредиту у формі овердрафту, за умовами якого ПАТ «Банк Золоті ворота» зобов'язався надати Позичальникові кредит у формі овердрафта, здійснювати списання коштів з карткового рахунку Позичальника понад їх залишок в межах ліміту у розмірі 3 800 грн., а Позичальник зобов'язався на умовах, передбачених Кредитним договором, повернути заборгованість за кредитом, сплатити проценти за користування ним, комісійну винагороду, а також інші фінансові зобов'язання в термін не пізніше 24 липня 2014 року. 13 серпня 2013 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ОСОБА_1 було укладено договір про зміни № 1 до Додаткової угоди № 1 від 25 линпя 2013 року до договору № 66930/01 від 11 квітня 2011 року.

ПАТ «Банк Золоті Ворота» виконав свої зобов'язання та надав відповідний кредит, разом з тим відповідач не виконала умови договору та не повернула в обумовлений період отриману суму коштів.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивач не довів отримання коштів ОСОБА_1, утворена заборгованість мала бути списана із карткового рахунку відповідача під час нарахування їй заробітної плати, що не було зроблено, банк постійно порушував права відповідача як споживача кредитних послуг. Також відповідач просила застосувати наслідки спливу строків позовної давності до вимог про стягнення пені.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Банк Золоті Ворота» були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 66930/01 від 11 квітня 2011 року у розмірі 4 630 грн. 79 коп., з яких сума заборгованості за кредитом - 3 454 грн. 87 коп., сума простроченої заборгованості за відсотками - 390 грн. 45 коп., пеня за простроченою заборгованістю за кредитом - 737 грн. 62 коп., пеня за простроченою заборгованістю за відсотками - 47 грн. 85 коп., а також стягнуто з відповідача судовий збір.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неправильне встановлення судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк Золоті ворота» в повоному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що з'явилися, дослідивши обставини справи та, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Банк Золоті Ворота», суд першої інстанції керувався ст. ст. 11, 509, 526, 530, 1054 ЦК України та виходив з того, що ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань по поврененню коштів не виконала, утворену заборгованість по тілу кредита та процентам за користування ним не сплатила.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 11 квітня 2011 року між ПАТ «Банк Золоті ворота» (надалі Банк) та ОСОБА_1 було укладено договір № 66930/01 про відкриття карткового рахунку в національній валюті (а.с. 5-6).

25 липня 2013 року між Банком та ОСОБА_1 було підписано Додаткову угоду № 1 про надання кредиту у формі овердрафту, за умовами якого Банк зобов'язався надати Позичальникові кредит у формі овердрафта, здійснювати списання коштів з карткового рахунку Позичальника понад їх залишок в межах ліміту у розмірі 3 800,00 грн., а Позичальник зобов'язалася на умовах, передбачених Кредитним договором, повернути заборгованість за кредитом, сплатити проценти за користування ним, комісійну винагороду, а також інші фінансові зобов'язання в термін не пізніше 24 липня 2014 року (а.с. 7-8). 13 серпня 2013 року між стронами було укладено договір про зміни № 1 до Додаткової угоди № 1 від 25 линпя 2013 року до договору № 66930/01 від 11 квітня 2011 року (а.с. 11).

24 липня 2013 року ОСОБА_1 підписала заяву про надання овердрафту (а.с. 10), що підтверджує виконання Банком свого обов'язку по наданню кредиту і спростовує доводи апеляційної скарги про недоведеність виконання Банком своїх обов'язків перед позичальником. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції також підтвердила факт отримання її довірителем кредитних коштів від ПАТ «Банк Золоті Ворота».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачем у відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України не було доведено факту повернення отриманих коштів Банку, тому суд обгрунтовано дійшов висновку, про необхідність стягнення неповернутої суми заборгованості.

Статті 610, 611 ЦК України передбачають, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Встановивши, що зобов'язання ОСОБА_1 перед Банком не виконані, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув суму простроченої заборгованості за відсотками у сумі 390 грн. 25 коп., пеню за простроченою заборгованістю за кредитом у розмірі 737 грн. 62 коп. та 47 грн. 85 коп. пені за прострочення заборгованості за відсотками.

Посилання апелянта на те, що на її розрахункову картку нараховалсь заробітна плата, за рахунок якої Банк міг погасити виниклу заборгованість не можуть бути підставою для застосування ст. 613 ЦК України та відмови у задоволенні позову.

Відповідно до п. 4.3. Договору № 66930/01 від 11.04.2011 року Власник рахунку доручає Банку у разі виникнення заборгованості (у тому числі, але не виключно несанкціонованого овердрафту) по картковому рахунку, списувати з його інших поточних рахунків, відкритих у Банку, суму такої заборгованості у порядку, встановленому чинним законодавством України та Договором (при списанні заборгованості з поточних рахунків в іноземній валюті списанню здійснюється за курсом НБУ на день здіснення такої операції); у випадку настання строків платежу за іншими договорами Власника рахунку, здійсювати списання коштів з карткового рахунку в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Вказаний пункт договору не може вважатися закріпленням обов'язку Банку здійснювати списання коштів із рахунку власника картки у випадку існування заборгованості, а є виключно правом Банку. І невикористання ним такої можливості не може вважатися простроченням кредитора, як на це посилається апелянт.

Також не може бути враховано посилання апеляційної скарги на те, що обчислення пені було здійснено із порушенням спеціального строку позовної давності, оскільки згідно наданого Банком суду розрахунку пені вона обчислювалась саме за останній рік, що передував зверненню до суду (а.с. 18-21).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним, обгрунтованим і підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти діб з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :