АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №2-1417/11-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/2559/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук О.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно- гаражний бокс АДРЕСА_1

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6, яка склала заповіт, відповідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_4

При житті спадкодавець була власником гаражного боксу АДРЕСА_1, що залишився після смерті сина - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Право власності ОСОБА_7 на зазначений гаражний бокс встановлено ордером № 438 від 03 грудня 2000 року, виданим Ватутінською державною адміністрацією.

Спадкодавець зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого сина, однак у зв'язку з похилим віком та поганим станом здоров'я оформити належним чином право власності на гаражний бокс не встигла.

Посилаючись на викладене позивач просив суд визнати за ним право власності на зазначений гаражний бокс у порядку спадкування.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2011 року позов задоволено.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на гаражний бокс АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6.

Не погоджуючись з рішенням суду представником особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та встановити факт належності гаражного боксу АДРЕСА_1 за ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а в решті позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що рішення суду прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а також неповним з'ясуванням істотних обставин справи, що призвело до прийняття незаконного та необгрунтованого рішення.

В судовому засіданні представник особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою для листування, вказаною в позовній заяві (а.с.72), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за його відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення, суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавець ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину після смерті сина а позивач є спадкоємцем за заповітом.

Колегія суддів в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції не може погодитися, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7 - син ОСОБА_6 (а.с. 10), якому відповідно Ордеру № 438 від 03 грудня 2000 року на праві власності належав гаражний бокс АДРЕСА_1 (а.с. 12)

Відповідно ст. 1261 ЦК України мати є спадкоємцем першої черги за законом, та у відповідності ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки від неї не відмовлялась.

23 травня 2008 року ОСОБА_6 - мати померлого звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого сина та з заявою до ГБК «Десна» про вступ до членів кооперативу (а.с. 9, 11).

23 травня 2008 року ОСОБА_6 склала Заповіт, відповідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_4,- позивачу у справі (а.с. 6).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт або повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

18 вересня 2008 року (а.с.60), ОСОБА_6 склала Заповіт, за яким все своє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла онуці ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла (а.с. 8).

Отже, наявність Заповіту від 18 вересня 2008 року на користь ОСОБА_8 свідчить про скасування Заповіту від 23 травня 2008 року на користь позивача по справі ОСОБА_4

В той же час, суд першої інстанції не з'ясувавши наявності спадкової справи після померлої ОСОБА_6 та не перевіривши дійсність наданого позивачем ОСОБА_4 Заповіту, прийшов необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог..

Враховуючи, що висновки суду першої не відповідають встановленим обставинам справи та рішення ухвалено, з порушенням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2011 року скасувати та ухвалити нове, наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: