АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

05 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «ВАШ АВТО», в інтересах якого діє ОСОБА_1,

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживачів та визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «ВАШ АВТО» (далі - ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО», Товариство) в якому, посилаючись на те, що у юридичної особи відсутня ліцензія на здійснення фінансових операцій та умови укладеного між сторонами договору фінансового лізингу є несправедливими, просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 002267 від 27.11.2015 року та повернути сплачені кошти у сумі 30 000 тис. грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права.

Вказував на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що Товариство здійснює діяльність з адміністрування фінансових активів, оскільки позивач отримав передбачений законом дозвіл на ведення діяльності з надання послуг фінансового лізингу, тобто відповідач є суб'єктом господарювання, який за свої правовим статусом не є фінансовою установою.

Просив рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» - Перков Г.О. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав просив задовольнити з підстав наведених в ній.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відхилити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 27 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» укладено договір фінансового лізингу № 002267. Предметом договору фінансового лізингу був трактор Dongfeng DF-404 2012 року випуску.

27 листопада 2015 року ОСОБА_2 сплатив адміністративний платіж у сумі 30 000 грн.(а.с. 25). Вказаний трактор позивач повинен був викупляти платежами згідно додатку № 1 до Договору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з тким висновком з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати у власність другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою.

Згідно з частинами 2, 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та норма нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг.

Можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції.

Частиною 1, 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов'язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», відповідно до спеціальних законів господарська діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню.

Ураховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надання послуг з фінансового лізингу ТОВ «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО» мало право здійснювати лише за умови отримання відповідних ліцензій.

Оскільки, станом на дату укладання договору фінансового лізингу, відповідач не мав ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових послуг колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо необгрунтованості рішення суду.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Доводи апеляційної скарги, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції дана невірна оцінка наданим сторонами доказам, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання. У мотивувальній частині оскаржуваного рішення судом повно та послідовно дана оцінка всім наданим сторонами доказам, наведені мотиви, з яких суд взяв до уваги або відхилив той чи інший доказ.

Апеляційна скарга не містить доводів, що наявні в матеріалах справи докази досліджені судом з порушенням встановленого порядку або в досліджені доказів було неправомірно відмовлено.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «ВАШ АВТО», в інтересах якого діє ОСОБА_1, - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді

Справа № 757/2952/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6182/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.