Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючогос судді - Шалоти К.В.,

за участю: секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Житомирької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Житомирської міської ради, в якій просила визнати причину пропуску позивачем строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 поважною та визначити позивачу додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 на підставі положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Позов обгрунтовувався тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що позивачу не було відомо про наявність у померлої матері у власності вказаного майна до отримання Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 9.09.2015 року та те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, вказувала на порушення її права на прийняття спадщини та просила надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач та її представник в судовому засіданні поданий позов підтримали в повному обсязі із підстав, викладених у позовній заяві та просили його задовольнити.

Представник відповідача Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради (а.с.13).

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.01.2002 (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина до майна померлої, а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №43564915 від 09.09.2015 (а.с. 5).

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 22.03.2005 р. (а.с. 7).

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №41521132 від 16.09.2015 р. та листа-відповіді Житомирського обласного державного нотаріального архіву №59 від 21.01.2016 р. відносно померлої ОСОБА_4 інформація у реєстрі відсутня (а.с. 8, 44).

Вирішуючи питання про матеріальний закон, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин стосовно спадкування, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

У разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Як установлено судом, спадщина до майна померлої ОСОБА_4 відкрилася в день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 р., тобто до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Слід зазначити, що за змістом пп. 1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України 2003 року, визначено право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України 2003 року - 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року.

Таким чином, суд вважає за необхідне вказати, що не ґрунтуються на вимогах закону вимоги позивача про визнання причини пропуску строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 поважною та надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, з огляду на те, що такої можливості ЦК УРСР 1963 року не передбачено, тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 548, 549, 555 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Житомирької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота