АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого судді: Соколової В.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про поділ майна, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням суду апеляційної інстанції від 27.01.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про поділ майна - задоволено частково.

Визнано спільним майном подружжя: 1/7 частину квартири АДРЕСА_1, вартістю 388600 гривень; земельну ділянку в с. Білки Попільнянського району Житомирської обл., вартістю 90800 гривень; 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, вартістю 840150 гривень; автомобіль Skoda Fabia, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 146152 гривень; автомобіль Mazda, 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 388689 гривень.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на: автомобіль Skoda Fabia, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_2, вартістю 146152 гривень; 1/7 (одну сьому) частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 134,3 кв.м., житловою площею 74,2 кв.м, вартістю 388600 гривень; земельну ділянку в с. Білки, Попільнянського району, Житомирської області площею 0,2037 га, вартістю 90800 гривень; 18/100 (вісімнадцять сотих) частин квартири АДРЕСА_2 (загальною площею 58,2 кв.м.) вартістю 301644 гривень;

Справа 2-3866/11
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2190/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Кириленко Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на: автомобіль Mazda, 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 388689,84 гривень; 32/100 (тридцять дві сотих) частин квартири АДРЕСА_2, загальною площею 58,2 кв.м, вартістю 538506 гривень.

15.03.2016 представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 поштою на адресу суду направлено заяву про ухвалення додаткового рішення щодо здійснення розподілу судових витрат у відповідності до вимог закону.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення та просив про її задоволення.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення вказаної заяви.

Інші учасники в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, а тому в порядку ст. 305 ч 2 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 220 ч. 1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.3 ст. 208 ЦПК України, судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Разом з тим, в мотивувальній частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 27.01.2015 зазначається, що оскільки вимоги позивача, так і вимоги відповідача в апеляційній скарзі підлягають задоволенню частково, і кожною із сторін понесені судові витрати, то їх компенсація за рахунок один одного не вбачається можливим, таким чином питання розподілу судових витрат вирішено судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

А тому, вказані обставини дають суду підстави для відмови у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо здійснення розподілу судових витрат у відповідності до вимог закону.

Керуючись ст. 220,303, 304, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відмовити в ухваленні додаткового рішення на рішення Апеляційного суду м. Києва від 27.01.2016.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги

Головуючий:

Судді: