Справа №463/2795/15-ц
Провадження №2/463/206/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю представника позивача Огородник І.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, суд -

встановив:

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення із відповідача на її користь ? частини кредитних коштів, сплачених нею по кредитному договору від 04.04.2008 року №700005357 в сумі 325235 грн. 23 коп., а також по договору про надання споживчого кредиту від 21.03.2008 року №0 в сумі 237092 грн. 90 коп., а всього в загальному розмірі 562 328 грн. 13 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2004 року по 02.07.2012 року, коли їх шлюб був розірваний рішенням суду. Крім цього, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14.10.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18.11.2014 року, було здійснено поділ спільного майна подружжя, серед якого спільним майном подружжя було визнано автомобіль марки Nissan Note 1,6HB, 2008 року випуску та земельну ділянку площею 0,1500 га в с. Поршна Пустомитівського району Львівської області, та в порядку поділу спільного майна присуджено їй у власність.

Однак вказала, що відповідно до чинного сімейного законодавства об'єктами спільного майна подружжя є не лише майно набуте у шлюбі, а й набуті боргові зобов'язання. Вказані об'єкти майна нею придбано у кредит під час шлюбу в інтересах сім'ї, а відтак вважає, що взяті кредитні зобов'язання за договорами кредиту є також зобов'язаннями по поверненню кредиту і для відповідача. При цьому зазначила, що на даний час кредитні зобов'язання по придбанню автомобіля нею виконані особисто в повному обсязі на загальну суму 29370,59 доларів США, є на даний час погашеними, а відтак вона має право на стягнення із відповідача у свою користь половину цих коштів, що згідно офіційного курсу НБ України станом на 17.06.2015 року становить 650470,46 грн. Згідно іншого кредитного договору, на підставі якого набуто у власність земельну ділянку, нею фактично сплачено 1953,55 доларів США на погашення процентів за користування кредитом, 1905,57 доларів США на погашення тіла кредиту, що становить в гривневому еквіваленті станом на 17.06.2015 року 474147,78 грн, а також пеню в сумі 38,02 грн. А тому вважає, що з відповідача на її користь за умовами цього кредитного договору підлягає стягненню 237092,90 грн. Просить позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з аналогічних підстав.

Відповідач ОСОБА_4, його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися повторно, причин своєї неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом вручення відповідачу через поштове відділення повісток про виклик до суду на 10.03.2016 року та 05.04.2016 року (а.с.106,117), а також представник відповідача повідомлявся про розгляд справи у наступному судовому засіданні 10.03.2016 року під розписку (а.с.105) при оголошенні перерви в судовому засіданні 02.02.2016 року. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд позовні вимоги задовольняє з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2004 року, та рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.07.2012 року шлюб між ними розірвано (а.с.6).

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14.10.2013 року (а.с.31-32), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18.11.2014 року (а.с.33-37), здійснено поділ спільного майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зокрема у власності ОСОБА_3 залишено спільне майно подружжя - автомобіль марки Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_6, 2008 р.в., автомобіль MAN18.224, д.н.з. НОМЕР_7, 2000 р.в., земельну ділянку площею 0,1500 га в с. Поршна Пустомитівського району Львівської області та багатофункціональну екосистему «Хьюля». У власність ОСОБА_4 надано земельну ділянку площею 0,1500 га у с. Жорниська Яворівського району Львівської області.

Позивач звернувшись із позовом в суд вважає, що боргові зобов'язання, які виникли з придбання спільного подружнього майна автомобіля марки Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_6, 2008 р.в. та земельної ділянки площею 0,1500 га в с. Поршна Пустомитівського району Львівської області також є спільним майном подружжя, а відтак підлягає поділу між нею та відповідачем у рівних частках, із стягненням на її користь половини понесених нею витрат на погашення цих зобов'язань.

Дійсно, як вбачається із договору про надання споживчого кредиту від 21.03.2008 року №0, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 (а.с.7), позивач в період перебування у шлюбі з відповідачем отримала в кредит грошові кошти в сумі 41500,00 доларів США, який вона зобов'язалася повертати разом з процентами ануїтетними платежами в розмірі 485 доларів США.

При цьому, суд вважає доведеним той факт, що вказані грошові кошти позивач отримала в інтересах сім'ї для придбання майна - земельної ділянки площею 0,1500 га в с. Поршна Пустомитівського району Львівської області, про що свідчить факт укладення нею в цей же день 21.03.2008 року договору купівлі-продажу зазначено земельної ділянки та умова п.2.1 кредитного договору про передачу цієї земельної ділянки в забезпечення виконання кредитних зобов'язань.

Окрім того, згідно іншого кредитного договору від 04.04.2008 року №700005357 , укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 (а.с.19-23), вбачається, що позивач в період перебування у шлюбі придбала в кредит автомобіль Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_6, 2008 р.в. вартістю 18954,17 доларів США із сплатою відсотків 1,99% річних з датою остаточного повернення кредиту до 05.04.2013 року.

Суд вважає доведеним той факт, що вказані кошти за кредитними договорами позивачем отримано в інтересах сім'ї, оскільки в той час сторони перебували в шлюбі, спільно користувалися придбаним майном і ці обставини підтверджуються рішенням суду у іншій справі між цими сторонами.

Відповідно до ст. ст. 60, 69, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні приписи містяться у статтях 368 та 372 Цивільного кодексу України.

Згідно із частиною 3 статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Також статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі статтею 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (частина 4 статті 65 СК України).

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що оскільки рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14.10.2013 року, яке набрало законної сили, майно - автомобіль марки Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_6, 2008 р.в. та земельну ділянку площею 0,1500 га в с. Поршна Пустомитівського району Львівської області, було визнане спільним майном подружжя, і таке було придбане позивачем у кредит під час шлюбу шляхом укладення зазначених кредитних договорів в інтересах сім'ї, а відтак боргові зобов'язання, що випливали із договору про надання споживчого кредиту від 21.03.2008 року №0, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, так і з кредитного договору від 04.04.2008 року №700005357, укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3, перед позикодавцями повинні нести як позивач ОСОБА_3, так і відповідач ОСОБА_4, як її чоловік на момент їх укладення, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. При цьому, виходячи із принципу рівності прав та обов'язків членами подружжя, кожен із сторін повинен нести витрати по оплаті боргових зобов'язань в рівних частках.

За таких обставин, оскільки з представленого розрахунку (а.с.28-30) вбачається, що позивач ОСОБА_3 боргові зобов'язання за умовами кредитного договору від 04.04.2008 року №700005357 виконала після розірвання шлюбу між сторонами в повному обсязі, і такі на даний час є погашеними, а відтак суд вважає підставними позовні вимоги в частині стягнення з відповідача половини від понесених нею витрат виходячи із його обов'язку нести витрати по погашенню цих боргових зобов'язань. А відтак, оскільки нею сплачено боргових зобов'язань за умовами цього кредитного договору в розмірі 29202,67 доларів США тому з відповідача слід стягнути половину вказаних коштів. При цьому суд розглядаючи спір в межах заявлених позовних вимог, задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача половини боргових зобов'язань за умовами кредитного договору в гривневому еквіваленті за курсом на час звернення із даним позовом станом на 17.06.2015 року, як про це просить позивач, що становить 323386 грн. 56 коп.

Одночасно вимоги позивача про стягнення з відповідача половини від сплаченої нею пені в сумі 167,92 доларів США суд відхиляє, оскільки пеня, у відповідності до положень ст.549 ЦК України є штрафними санкціями за неналежне виконання кредитних зобов'язань, а не борговими зобов'язаннями, і не являється об'єктом поділу спільного майна подружжя.

Крім цього, суд вважає передчасними позовні вимоги про стягнення половини витрат понесених позивачем на погашення боргових зобов'язань за умовами договору про надання споживчого кредиту від 21.03.2008 року №0, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, оскільки як вбачається із довідки Банку (а.с.15), на даний час позичальником повернуто тіла кредиту лише на суму 4051,27 доларів США. В той же час, як боргові зобов'язання по тілу кредиту становлять 38621,32 доларів США. При цьому дійсно ці кредитні зобов'язання мають виконуватися бувшим подружжям спільно, але на даний час вони не виконані, термін дії договору не закінчився. Відповідач може здійснити проплати по кредиту та перевищити розмір коштів внесених на даний час позивачем, що порушить принцип рівності сторін у цьому зобов'язанні. А тому в цій частині також слід відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Крім цього, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на користь ОСОБА_3, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_5, ? частину виконаних позивачем кредитних зобов'язань по кредитному договору від 04.04.2008 року №700005357, про придбання спільного майна подружжя, в розмірі 323386 (триста двадцять три тисячі триста вісімдесят шість) гривень 56 (п'ятдесят шість) копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_4, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на користь ОСОБА_3, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_5, пропорційно до задоволених позовних вимог понесені позивачем судові витрати - судовий збір в розмірі 3233 (три тисячі двісті тридцять три) гривень 87 (вісімдесят сім) копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області в порядку та строки визначені ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.