АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

31 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Музичко С.Г.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Позивачка зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02.08.2003 року по 27.09.2011 року, під час якого вони придбали спірне майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що 61.7% квартири придбано за кошти від продажу квартири її батьків та подарованих їй особисто і лише решту - за рахунок кредиту оформленого на відповідача, який вона також погашала грошима своїх батьків надісланими їй переказами, просила визнати за нею права особистої власності на 61.7 % спірної квартири та на 19.15% - як її частку у спільному майні, а всього на 80.85 % квартири, залишивши у власності відповідача 19.15 % спірної квартири.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.12.2015 року позов задоволено частково. Проведено поділ спільного майна подружжя та визнано за кожної з сторін право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі. Позивач посилається на порушення судом норм матеріального та процессуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильну оцінку доказів та помилковість висновків суду. Зазначає, що судом безпідставно не ураховано тих обставин, що спірна квартира придбувалася після продажу квартири її матері та за кошти отриманні від цього, що складало 61.7 % вартості квартири на час її придбання, а також що кредитні зобов'язання вона також виконувала за рахунок переказів від батьків, які працювали в м. Уренгой у Росії та мали значні заробітки, крім того брали грошові кошти у кредити, які також переказувалися їй.

В суді апеляційної інстанції позивач апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали що спір вирішений правильно.

Представник третьої особи у судове засідання, будучи належним чином повідомленим, не з'явився. Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частина друга даної норми визначає, що вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Під час розгляду справи судом сторони не заперечували, що спірна квартира є їх спільним сумісним майном. Іншого спільного майна сторони не мають.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбних договором.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Як убачається з матеріалів справи сторонни перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.08.03 року, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є дитиною-інвалідом.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.09.2011 року шлюб сторін розірвано. Відповідач зобов'язаний до сплати аліментів на утримання дитини на користь позивачки, а отже місце проживання дитини вони визначили добровільно - при матері.

Під час шлюбу сторін, а саме - 02.10.2006 року відповідачем придбано квартиру номер АДРЕСА_1 за ціною 614 000 грн., шляхом укладення договору купівлі-продажу з ОСОБА_6

Договір укладено у письмовій формі, нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. та зареєстровано у реєстрі 02.10.2006 року за № 3557 ( а.с. 9 ).

Вказаний договір є чинним, сам договір або його окремі частини в процесі вирішення справи у встановленому порядку не оспорювались, позов з цього приводу заявленим не був.

З врахуванням того, що спірна квартира придбана в період перебування сторін у шлюбі на підставі неоспореної цивільно-правової угоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання її спільним майном подружжя.

Та обставина, що в цей же день 02.10.2006 року матір'ю позивачки ОСОБА_8 був укладений договір купівлі-продажу належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_2, за яким вона продала зазначену квартиру ОСОБА_9 за 378 826 грн. і ці кошти передала на придбання спірної квартири, що відповідачем й не оспорювалося, не дають підстав вважати зазначені грошові кошти особистими коштами позивачки, оскільки договір дарування цих грошових коштів не укладався, мати позивачки була обізнана про перебування сторін у шлюбі та укладення договору купівлі-продажу квартири на відповідача. Виходячи з такого доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє.

Крім того, між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» 02.10.06 року укладено договір про надання споживчого кредиту № 9-9ST/09-2006И, за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 65000 доларів США, що еквівалентно 328 250 грн. до 02.10.27 року під 10,3% річних. Саме ці кошти також були використані на придбання та обладнання спірної квартири, що позивачкою не заперечувалося.

02.10.2006 року між відповідачем та третьою особою було укладено також договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку придбану в цей день квартиру АДРЕСА_1 на забезпечення виконання ним зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту. А позивач в той же день 02.10.06 року уклала з Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» договір поруки, за яким вона зобов'язалася перед банком відповідати за виконання відповідачем зобов'язань з кредитним договором.

На даний час кредит є не погашеним.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходивіз того, що спірна квартира придбана під час шлюбу сторін є їх спільною сумісною власністю, яка належить їм у рівних частках.

Разом із цим ,за змістом ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини,чоловіка може бути збільшена,якщо з нею,ним проживають діти.

Колегія суддів вважає ,що з урахуванням встановлених по справі обставин, що мають істотне значення,наявності у сторін неповнолітньої дитини,яка є інвалідом з дитинства і місце проживання якої її батьки визначили саме з матір'ю, з урахуванням інтересів цієї дитини,можливо відступити від засади рівності часток подружжя і поділити спільне майно сторін виділивши у власність позивачки 2/3 частини спірної квартири, а відповідачу -1/3 частину.

За викладених обставин рішення суду скасовується ,а апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту: Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про поділ майна подружжя задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 квартири АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 квартири АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 756/12832/14

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 3737 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Тітов М.Ю.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.