У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Буцяка З.І., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання: Вох В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві та бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві при примусовому виконанні виконавчого листа № 569/17452/1, виданого 26 серпня 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення зі скаргою до суду, який пропущено з поважних причин.

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в місті Києві та бездіяльність начальника відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в місті Києві при примусовому виконанні виконавчого листа № 569/17452/1, виданого 26 серпня 2015 року задоволено.

Визнано протиправними дії головного державного виконавця відділу ДВС Печерського районного управління юстиції ОСОБА_2 під час здійснення виконавчого провадження по виконавчому листу від 26 серпня 2015 року за № 569/17452/14-ц, виданого Рівненським міським судом Рівненської ____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/326/2016 Головуючий у суді 1 інстанції: ОСОБА_3

Доповідач : Демянчук С.В.

області та скасовано постанову від 04 вересня 2015року про закінчення виконавчого провадження - ВП № 48571268.

Визнано протиправною бездіяльність начальника відділу ДВС Печерського районного управління юстиції під час здійснення контролю за законністю виконання виконавчого провадження по виконавчому листу від 26 серпня 2015 року за № 569/17452/14-ц, виданого Рівненським міськимсудом Рівненської області.

Зобов'язано головного державного виконавця відділу ДВС Печерського районного управління юстиції ОСОБА_2 здійснити виконавче провадження у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "Державний ощадний банк України" покликається на те, що внаслідок неповного зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, висновки, наведені в ухвалі не відповідають обставинам справи.

На її обґрунтування зазначає, що 03 вересня 2015 року АТ "Ощадбанк" самостійно виконало рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 квітня 2015 у справі № 569/17452/14-ц та перерахувало на поточний зарплатний (картковий) рахунок ОСОБА_1, відкритий в Головному управлінні з обслуговування клієнтів АТ "Ощадбанк", середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 листопада 2013 року по 02 серпня 2015 року та моральну шкоду на загальну суму 313803,45 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 395697424, № 395564159 від 03 вересня 2015 року та випискою по рахунку ОСОБА_1.

Вказує, що суд першої інстанції при винесені ухвали від 28 грудня 2015 року не звернув увагу на те, що надані ОСОБА_1 листки непрацездатності були видані на період з 04 серпня 2015 року і на період до 09 жовтня 2015 року, а підготував скаргу тільки 12 листопада 2015 року, тобто пройшло 34 дні.

Вважає, що з огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 пропустив строк для звернення зі скаргою до суду при відсутності поважних причин, та відповідно такий строк поновленню не підлягає.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи скаргу та скасовуючи постанову державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не було вжито передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішення суду, головний державний виконавець Кузьмишин Е.М. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження лише на припущенні, що рішення суду буде виконане в майбутньому, чим порушив вимоги чинного законодавства.

Вказані висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам, узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 квітня 2015року було стягнуто з ПАТ «Державний щадний банк України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду в розмірі 233 466,00 грн. та 5 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

27 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника відділу ДВС Печерського районного управління юстиції, у якій просив прийняти виконавчий лист до виконання та зазначив банківські реквізити, за якими необхідно здійснити перерахування належних йому до виплати коштів.

На підставі заяви ОСОБА_1 та виконавчого листа головним державним виконавцем відділу ДВС Печерського районного управління юстиції ОСОБА_2 01 вересня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48571268 про стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 238 466,51 грн. та встановлено боржнику строк самостійно виконати рішення Рівненського міського суду Рівненської області до 08 вересня 2015року /а.с. 5/.

04 вересня 2015 року головний державний виконавець відділу ДВС Печерського районного управління юстиції ОСОБА_2 виніс постанову про закриття виконавчого провадження ВП № 48571268 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові про закриття виконавчого провадження ВП № 48571268 зазначається, що «рішення суду фактично виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом».

Однак, грошові кошти, на вказаний ОСОБА_1 у заяві рахунок, не перераховані, що підтверджується довідками ПАТ «А-БАНК» від 15 жовтня 2015 року за №151015/071 та від 25 грудня 2015 року № 151225SV08D9FC391304.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 17 Закону України "Про виконавче провадження" містить перелік документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою та на підставі яких здійснюється примусове виконання рішень. Зокрема, виконавчими документами є листи, що видаються судами, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до положень п. 8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Рішення суду, яке ухвалене на користь ОСОБА_1, належним чином не було виконане, останній не отримав кошти, визначені рішенням суду, і вільно їх отримати не може. При цьому державний виконавець не зясував обставин того, чи погоджується ОСОБА_1 на виплату належних йому сум у визначений боржником спосіб та чи дійсно відбулася їх виплата.

При цьому встановлено, що кошти на вказаний рахунок ОСОБА_1 не перераховано, чого не заперечує боржник.

Не ґрунтуються на наявних доказах і доводи апелянта про те, що необхідна сума коштів була перерахована ОСОБА_1 Так меморіальний ордер за № 395697424 на суму 7000 грн., на який покликається апелянт як на належне добровільне виконання судового рішення, стосується коштів перерахованих на підставі наказів 366-к від 30 липня 2015 року та 432-к від 02 вересня 2015 року. Вбачається, що наказ 366-к від 30 липня 2015 року /а.с. 31/ стосується виконання рішення апеляційного суду від 08 квітня 2014 року, яке не має відношення до оспорюваної постанови. Що ж стосується наказу 432-к від 02 вересня 2015 року, який було видано на виконання рішення, за яким було виписано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження щодо предмету спору в даній справі, меморіальний ордер стосується лише суми 7000 грн., а не суми, яка підлягає виконанню.

Що ж стосується меморіального ордеру за № 395564159 на суму 390624 грн., то в ньому зазначено призначення платежу на виконання наказу 366-к від 30 липня 2015 року, який видано на виконання рішення апеляційного суду від 08 квітня 2014 року.

Окрім того встановлено, що ОСОБА_1 картки на отримання зазначених перерахованих коштів не отримував після її закінчення, чого не заперечив представник банку, тому не мав можливості безперешкодно отримати кошти за виконавчим документом.

За таких обставин висновок державного виконавця про фактичне виконання виконавчого листа з посиланням на меморіальний ордер є передчасним, оскільки, заявник коштів не отримав і ними не міг розпоряджатися.

За встановлених обставин, які були предметом ретельної перевірки апеляційним судом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець своєчасно не здійснив усіх передбачених законом дій щодо примусового виконання рішення суду.

При встановлені фактичних обставин справи судом першої інстанції не було порушено норми процесуального права, а при постановленні ухвали правильно застосовано норми матеріального права.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги стосовно того, що скаржник пропустив строк для звернення зі скаргою до суду при відсутності поважних причин, оскільки відповідно до ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що про порушення свого права ОСОБА_1 довідався у вересні 2015 року, отримавши від відділу ДВС копію постанови про закриття виконавчого провадження від 04 вересня 2015 року ВП № 48571268.

Впродовж вересня 2015року він перебував на лікарняному, однак 24 вересня 2015року оскаржив зазначену постанову до начальника відділу ДВС Печерського районного управління юстиції. Не отримавши відповіді, повторно звернувся 19 жовтня 2015 року. Відповідь отримав 27 листопада 2015 року, тому ОСОБА_1 не пропустив строк для звернення зі скаргою до суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали. При вирішенні даної скарги судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, в зв'язку із чим ухвала суду підлягає залишенню без змін, як ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : З.І. Буцяк

ОСОБА_4