Справа № 158/295/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Провадження № 22-ц/773/366/16 Категорія: 81 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Подолюка В.А.,

секретар Вергун Т.С.,

з участю заінтересованої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції ОСОБА_2 про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_3 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

12 січня 2016 року старший державний виконавець ВДВС Ківерцівського РУЮ звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області перебуває зведене виконавче провадження № 48011031/4 від 02.07.2015 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі вартості ? частини автомобіля НОМЕР_1, 2003 р.в., що становить 93735,50 грн.

Підставою для обмеження у виїзді за кордон зазначає можливість ухилення боржника у виконанні рішення суду.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 січня 2016 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчими документами без вилучення паспортного документу.

Постановлено адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання ОСОБА_3, обмежити останнього у прав і виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань щодо сплати заборгованості.

Не погоджуючись з ухвалою суду боржник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати дану ухвалу та постановити нову ухвалу відмову з задоволені подані.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити , а ухвалу скасувати з постановленням нової ухвали з наступних підстав.

При задоволенні подання державного виконавця ВДВС Ківерцівського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем наведено докази, які обєктивно свідчать про те, що боржником навмисно вчиняються дії спрямовані на ухилення від виконання обовязків.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи встановлено, що 02 липня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №158/295/15 від 23 червня 2015 року, виданого Ківерцівським районним судом щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі вартості ? частини автомобіля НОМЕР_1, 2003 р.в., що становить 93735,50 грн.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим підлягає зясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобовязання, або невиконання зумовлено обєктивними причинами.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст.377-1 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

В матеріалах справи наявна копія постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 161), однак докази того, що вищезазначена постанова направлялася боржнику відсутні.

Судом встановлено, що державним виконавцем 02 липня 2015 року направлялись запити по виявленню майна боржника, за ОСОБА_3 немає зареєстрованого майна. Лише 08 грудня 2015 року складено акт державного виконавця, відповідно до якого майна, яке б належало боржнику на праві власності не виявлено. Разом з тим, в акті не зазначено по якій саме адресі проводилась перевірка майнового стану боржника. Інших дій, що були б спрямовані на примусове виконання виконавчих документів не зазначено. Ці обставини не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обовязків та бажання покинути територію України.

Державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, а тому у суду не було передбачених законом підстав для обмеження останнього у праві виїзду за межі України та його тимчасового затримання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання у звязку з чим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України вона підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про відмову в задоволені подання.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 січня 2016 року у в даній справі скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції ОСОБА_2 про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: