Справа № 382/2593/14-ц Головуючий у І інстанції Карпович В. Д.
Провадження № 22-ц/780/1053/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 38 24.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Яготинської міської ради Київської області про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на спадкове майно за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Яготинської міської ради Київської області про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування ,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з вересня 2008 року вона постійно проживала однією сім'єю зі своєю рідною сестрою ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 У зв'язку із тяжкою хворобою вона здійснювала догляд за сестрою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року - ОСОБА_4 - померла. Після її смерті вона залишилась доглядати - ОСОБА_5 та проживала разом з ним по день його смерті та за власні кошти здійснила його поховання.

Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина а саме: житловий будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, призначеної для будівництва обслуговування житлового будинку та споруд по АДРЕСА_1

У ОСОБА_5 відсутні спадкоємці першої, другої та третьої черги, то вважала, що вона є спадкоємицею четвертої черги, і в передбачений ст.. 1270 ЦК України шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Оригінали правовстановлюючих документів на будинок та державний акт на земельну ділянку були втрачені, тому оформити свої спадкові права у нотаріуса вона не може.

Просила встановити що ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, так як з вересня 2008 року по день його смерті постійно проживала разом з ним однією сім'єю.

Визнати за ОСОБА_3 - право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_3 - право власності на земельну ділянку, розміром 0,0617 га, кадастровий номер НОМЕР_1, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 в м. Яготин Київської області, що належала ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на підставу держаного акту серія НОМЕР_2 від 30 листопада 2005 року, виданого згідного розпорядження Яготинської міської ради від 23.12.2004 року №881-17-ІV, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №37.

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_5, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських по АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_5 відсутні спадкоємці першої, другої та третьої черги, а тому вважав, що він є спадкоємцем четвертої черги, оскільки з 2004 року та по день смерті ОСОБА_5 проживав разом з ним однією сім'єю, мав спільний побут та спільний бюджет, вів спільне господарство.

В отримані свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом йому було відмовлено та роз'яснено, що відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 «.видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві...», а також й те, що юридичний факт проживання однією сім'єю, зі спадкодавцем протягом п'яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду і нотаріус не має можливості безспірно встановити зазначені обставини.

Просив встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 з померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю.

Визнати за ОСОБА_2 - право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1;

Визнати - ОСОБА_2 - право власності на земельну ділянку, розміром 0,0617 га, кадастровий номер НОМЕР_1, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 в м. Яготин Київської області, що належала ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на підставі державного акту НОМЕР_3 від 30 листопада 2005 року, виданого згідного розпорядження Яготинської міської ради від 23.12.2004 року № 881-17-І V, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 37.

Рішенням Яготинського районного суду від 23 грудня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення змінити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити в повному обсязі в іншій частині рішення залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що Подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживали у власному будинку по АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_4. ( т.1 а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_5 (т.1 а.с. 12).

Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по провулку Заводському та земельної ділянки розташованої за цією ж адресою ( т. 1 а.с. 7, 215).

Спадкоємці першої, другої та послідуючих черг після їх смерті відсутні

Відповідно до ст. 1270 ЦК України із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з пропуском шестимісячного строку встановленого для прийняття спадщини.

ОСОБА_3, зареєстрована та проживала зі своєю сім»єю по АДРЕСА_2

17 вересня 2004 року ОСОБА_2, був зареєстрований на період навчання в гуртожитку по АДРЕСА_3. 02 липня 2010 року його знято з реєстрації. 23 липня 2010 року ОСОБА_2 був зареєстрований АДРЕСА_4. 15.10. 2010 року його було знято з реєстрації в м. Херсон та 12.11. 2010 року повторно зареєстровано в гуртожитку університету по АДРЕСА_5( т.1 а.с. 45,46).

Відмовляючи з задоволені позовів суд виходив із того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не надали суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували їх доводи про проживання однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_5.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Крім того, згідно зі ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до роз'яснення Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надав доказів, що він та ОСОБА_5 були пов'язані спільним побутом, спільно вели господарство, мали спільні права та обов'язки, в тому числі, що він доглядав за ним, готував їжу, прав білизну, проводив власними силами поточні ремонти.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2, був зареєстрований на період навчання в гуртожитку по АДРЕСА_3. 02 липня 2010 року його знято з реєстрації. 23 липня 2010 року ОСОБА_2 був зареєстрований АДРЕСА_4. 15.10. 2010 року його було знято з реєстрації в м. Херсон та 12.11. 2010 року повторно зареєстровано в гуртожитку університету по АДРЕСА_5( т.1 а.с. 45,46).

Свідки в судовому засіданні не надали показів щодо часу проживання позивача в спірному будинку, не давали вони пояснень суду і щодо проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5, однією сім»єю, ведення спільного господарства.

Посилання апелянта на акти остеження № 694, №695 ( т. 1 а.с. 97, 98), як на доказ не проживання за місцем реєстрації не заслуговують на увагу оскільки вони були складені у 2015 році на підставі опитування свідків щодо подій, які мали місце у 2010 -2013 роках. Разом з тим, згідно довідки № 04/295 від 21 грудня 2015 року, ОСОБА_2 під час навчання у Київському Національному університеті ім. Т.Г.Шевченка проживав та був зареєстрований в гуртожитках за адресою АДРЕСА_6 з 17 вересня 2004 року по 02 липня 2010 року та за адресою: АДРЕСА_7 з 12 листопада 2010 року по 19 квітня 2013 року. ( т. 2 а.с. 166).

Висновки суду першої інстанції викладені в рішенні відповідають вимогам закону та обставинам справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази та ухвалив обґрунтоване рішення з вірним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: