Справа № 439/115/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

09 грудня 2016 р. м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Петейчука Б.М.

з участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Бродівська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклуванняпро визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, у якій просить суд постановити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що на даний час вона являється співвласницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Даний будинок належав її дідусеві ОСОБА_7. За планом будівлі будинок складався з трьох квартир (кухня та кімната). За заповітом діда, частини будинку належали: №1 її сестрі ОСОБА_8; №2 належала ОСОБА_9; №3 належала ОСОБА_15, і в ній були зареєстровані ОСОБА_10, ОСОБА_11 та її діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ,ОСОБА_10, ОСОБА_16 та ОСОБА_17. ОСОБА_12 з 1992 року перейшла проживати в частину будинку №2, так як їхня частина будинку вже почала частково руйнуватись. ОСОБА_9 як спадкоємиця оформила частину будинку № 3 на себе. ОСОБА_12 з того часу не проживали за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_9 оформила акт дарування на позивачку в частці 2/3 будинку. Так як частина будинку №3 була в аварійному стані, після консультації з міським архітектором частина будинку №3 було розібрано. Відповідачі з 1999 року не проживають за місцем реєстрації, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за даною адресою, їх особистих речей в будинку немає, і взагалі даним житлом вони не цікавляться. Так як комунальні платежі нараховуються згідно кількості зареєстрованих осіб, то вона вимушена сплачувати їх сама.

Відповідачі добровільно виїхали з будинку ще 1999 році і не користуються житлом більше 15 років без поважних причин. Зазначені обставини підтверджується актами про не проживання довідкою з Бродівської міської ради Львівської області.

На підставі наведеного позивач просить суд його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_13 в судовому засіданні позов підтримали повністю та просять його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Леонтьєв Олег Валентинович позов не визнав. Подав письмове заперечення на позовну заяву від 13.09.2016р., у якому він пояснив, що відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено право дитини на житло. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989. ратифікованої Постановою Верховної ОСОБА6 України від 27.02.1991 №789-ХІІ, держави-учасниці Конвенції зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 4 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина/ позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" за дітьми- сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей,, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування дітей. Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місце знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейно типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Жилим приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківсько піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не може бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Отже - відсутні будь-які правові підстави для визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право на житло, оскільки він з числа дітей-сиріт, житлом не забезпеченний та, після поміщення на навчання за ним повинно було зберігатись житло, де він проживав до цього часу. Тому у позові ОСОБА_2 слід відмовити повністю.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання повторно не з?явилися і не повідомили суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення повістки про явку в судове засідання з поштового відділення.

Третя особа - Бродівська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, участь свого представника в судовому засіаднні не забезпечила.

Дослідивши покази позивача та представника відповідача ОСОБА_6, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до реєстраційного посвідчення від 13.07.2001р., ОСОБА_2 є власником 2/3 житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до довідки, виданої КП «Броди» від 12.09.2014 №299, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають більше 10 років.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 понад 10 років за вищевказаною адресою не проживають, що підтверджується актами, що складені комісією Бродівської міської ради від 15.07.2014р.,13.08.2014р.,09.09.2014р.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_6 навчався з 01.09.2000р. у Червоноградській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів, закінчив одинадцять класів 31.08.2010р., що підтверджується довідкою № 163 від 13.04.2016р. (а.с.93).

З 01.09.2010р. по 30.06.2016р. ОСОБА_6 навчався у Київському НУ ім. Т.Шевченка на денній формі навчання за спеціальністю картографія (а.с. 100, 101).

Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено право дитини на житло.

Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала.

Тому відсутні будь-які правові підстави для визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право на житло, оскільки він з числа дітей-сиріт, житлом не забезпеченний та, після поміщення на навчання за ним повинно було зберігатись житло, де він проживав до цього часу.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, зокрема, тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,, який є дитиною-сиротою, весь час, який він перебував у школі інтернаті та навчався у вищому навчальному закладі, а також протягом шести місяців після закінчення навчання, зберігалось право на користування спірним житловим приміщенням.

Посилання позивача на ту обставину, що ОСОБА_6 має інше місце реєстрації, а тому втратив право користування спірним житловим приміщенням, не заслуговує на увагу, оскільки надання 12.09.2016р. Бродівською міською радою дозволу на тимчасове проживання та реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2, було викликане відсутністю у ОСОБА_6 станом на вересень 2016 року житла, оскільки він був знятий з реєстрації 27.05.2015р. за рішенням суду. Незважаючи на те, що ОСОБА_6 надано для проживання інше житлове приміщення, право на користування спірним житловим приміщенням ОСОБА_6 станом на момент розгляду справи в суді не втратив. А тому, позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 м. Броди, Львівської області, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи ту обставину, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, понад десять років не проживають в житловому будинку в АДРЕСА_1, м. Броди Львівської області, поважних причин їх відсутності не має, а тому є всі підстави для визнання їх таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 58, 59, 60, 209, 213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, 1973 р.н., ОСОБА_4,1974 р.н., ОСОБА_5, 1978 р.н., такими, що втратили право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Б. М. Петейчук