Справа № 484/3081/16-ц
Провадження № 2/484/2295/16

Рішення

Іменем України

24.10.2016 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі :Головуючого судді Максютенко О.А.

при секретарі Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Первомайської міської ради Миколаївської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на квартиру, -

встановив:

07.10.2016 року позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому просили встановити факт належності їм правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 14.07.1993 року, виданого в/ч НОМЕР_1 , та визнати за ними право власності на кватириру по АДРЕСА_1 частці, за кожним.

В обґрунтування своїх вимог вказували, що їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.07.1993 року, виданого в/ч НОМЕР_1 , належить квартира по АДРЕСА_2 . На даний час утворюється ОСББ, у якому знаходиться дана квартира, і їм необхідно подати оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, для переєстрації права власності та отримання інформаційної довідки про реєстрацію речових прав. Однак, зробити цього позивачі не взмозі, оскільки у свідоцтві про право власності на житло, їх прізвище помилково зазначене як " ОСОБА_4 ", замість правильного " ОСОБА_5 ". Через вказані розбіжності вони вимушені були звернутися до суду.

Крім того, посилаючись на положення ст. 392 ЦК України, просили також визнати за ними право власності на вищевказану квартиру, по 1/3 частці, за кожним.

В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглядати справу без їх участі, а позов задовольнити.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення зокрема про встановлення факту належності документа.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р., при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження, якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Позивачі, звертаючись до суду, просять встановити факт належності їм свідоцтва про право власності на житло від 14.07.1993 року, виданого в/ч НОМЕР_1 , у якому їх прізвище помилково зазначене як " ОСОБА_4 ".

З ксерокопії паспортів позивачів, розпорядження № 158 від 1993 року про передачу квартири в спільну власність вбачається, що прізвище позивачів " ОСОБА_5 ".

Для переєстрації права власності та отримання інформаційної довідки про реєстрацію речових прав, позивачам необхідно встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 14.07.1993 року, виданого в/ч НОМЕР_1 , поскільки у ньому, їх прізвища помилково зазначені як " ОСОБА_4 ".

Тому, на підставі викладеного, в силу ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, у суда є підстави для встановлення факту належності позивачам свідоцтва про право власності на житло від 14.07.1993 року, виданого в/ч НОМЕР_1 , у якому їх призвища помилково зазначені як " ОСОБА_4 ".

Крім цього, відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом також встановлено, що оригінал свідоцтва про право власності на житло від 14.07.1993 року, виданого в/ч НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_3 , позивачами втрачено, отримати дублікат правовстановлюючого документу позивачі не взмозі, оскільки в/ч НОМЕР_1 , на даний час вже ліквідовано.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, обраний позивачами спосіб захисту цивільного права, а саме визнання за ним права власності на квартиру є вірним, тому у суда є підстави для визнання за позивачами права власності на кватириру по АДРЕСА_1 частці, за кожним.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-215 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 правовстанровлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 14 липня 1993 року, виданого військовою частиною НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя