_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1663/16
УХВАЛА

15.02.2016 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді Чаплицького В.В.,

за участю секретаря Буланової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні представником ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, якою останній просить накласти арешт на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 і Петрова в місті Одесі, що належить відповідачу на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2015 року, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 лютого 2016 року, посилаючись на те, що, невжиття заходів забезпечення позову може привести до відчуження належного відповідачу майна, що призведе до унеможливлення виконання рішення суду.

Відповідно до положень ст. 152 ЦПК України суд може забезпечити позов на підставі відповідної заяви, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За правилами ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проаналізувавши заяву представника позивача можна дійти висновку, що єдиною причиною, зазначеною в обґрунтування заяви, у зв'язку з якою потрібно забезпечити позов є його міркування про намір відповідача здійснити відчуження належного йому майна, що призведе до унеможливлення виконання рішення суду.

Суд вважає, що представник позивача не довів намір відповідача здійснити відчуження належного йому майна, на яке просить накласти арешт, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 і Петрова в місті Одесі, тобто не надав доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також, не зясовано питання про можливе порушення інтересів інших осіб, у зв'язку із накладенням арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 і Петрова в місті Одесі.

Крім того, представник позивача в своїй заяві про забезпечення позову посилається на те, що, сума позову, за останнім уточненням дорівнює 355870 гривень 86 копійок.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд вважає, що представником позивача не враховано принципу співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що обґрунтованих та законних підстав для забезпечення позову немає та заява про забезпечення позову є такою, що подана передчасно.

При постановлені дійсної ухвали суд враховував положення постанови ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року.

Керуючись ст.ст. 152, 153, 208-210 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Чаплицький В. В.