Справа № 308/4500/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

20 січня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі Дашковській С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 жовтня 2015 року по справі за позовом представника ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а :

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь неповнолітньої матеріальну шкоду в сумі 2224,48 грн. та моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн., мотивуючи його тим, що 28.11.2014 року близько 16 год. 45 хв., відповідач ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись в м. Ужгороді по вулиці Грушевського, в напрямку вулиці 8-го Березня, поблизу автобусної зупинки на нерегульованому пішохідному переході, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка переходила дорогу по пішохідному нерегульованому переході з права на ліво, внаслідок чого відповідачем порушено п.п.12.3, 18.1 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження.

Зазначеним рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в суму 2 224,48 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 244,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, щодо стягнення моральної шкоди.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріально та процесуального права.

В судовому засіданні апелянт апеляційну скаргу з наведених підстав підтримав та просив таку задовольнити.

Позивач та її представник апеляційну скаргу просять відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги апелянта зводяться до твердження того, що: в рішенні суду першої інстанції не вказано, що зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; в обґрунтування своїх позовних вимог в частині моральної шкоди позивачка вказувала на те, що внаслідок отриманої травми неповнолітня ОСОБА_3 не може займатися улюбленим видом спорту гандболу, що спричиняє їй моральні страждання, однак, на спростування зазначених тверджень апелянтом надано заперечення та роздруківку з офіційного сайту Федерації гандболу України, згідно яких ОСОБА_3 після отримання травми приймала участь у 17 гандбольних матчах у період з 28.02.2015 року по 12.09.2015 року; апелянтом двічі заявлялися клопотання про витребування медичної картки спортсмена з обласного фіздиспансеру, однак зазначені клопотання безпідставно судом відхилені; крім цього ОСОБА_3 влітку цього року вступила до УжНУ на факультет здоровя людини, обовязковою умовою для вступу на цей факультет є складання нормативів з фізичної культури, а саме біг та стрибки, при наявності травм, які б потребували оперативного втручання лікарів вона б не змогла скласти зазначені іспити.

Однак, зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях; а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Матеріалами справи встановлено, що що 28.11.2014 року близько 16 год. 45 хв., відповідач ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись в м. Ужгороді по вулиці Грушевського, в напрямку вулиці 8-го Березня, поблизу автобусної зупинки на нерегульованому пішохідному переході, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка переходила дорогу по пішохідному нерегульованому переході з права на ліво, внаслідок чого відповідачем порушено п.п.12.3, 18.1 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 02.03.2015 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення передбачено ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що після ДТП потерпілу ОСОБА_3 було госпіталізовано до травматологічного відділення Ужгородської ЦМКЛ із діагнозом: «Краєвий субкортикальний надлом передньо-мадіального відділу в/гомілкової кістки без зміщення. Забій лівого плечового та колінного суглобів. Пошкодження зовнішньої колатеральної звязки зліва».

Окрім цього потерпілу також було направлено до медичного закладу «Media VIP», для встановлення ступеню важкості тілесних ушкоджень. За результатами проведеного обстеження встановлено ознаки забою кісткового мозку епіметафізів стегна та в/ггомілкової кісток, краєвий субкортикальний надлом передньо-медіального відділу в/гомілкової кістки без зміщення.

Як зазначає позивач, що ОСОБА_3 є спортсменкою спеціалізованої дитячо-юнацької школи олімпійського резерву з гандболу «Карпати» з 2006 року. Через травму, яку вона отримала, не змогла приймати участь у чемпіонаті України з гандболу серед дівчат 1998р.н. та чемпіонаті України через жіночих команд суперліги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 являється гравцем ГО СК «Карпати» з вересня 2014 року, після отримання травми в результаті ДТП не зявлялася на майданчик у Чемпіонаті України серед жіночих команд суперліги, а також не була заявлена до основного складу на сезон 2015-2016рр.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми матеріальних збитків у розмірі 2 224,48 грн., витрачених позивачкою на лікування, суд першої інстанції виходив з положень ст. 1166 ЦК та з врахуванням копій квитанцій на придбання медикаментів для лікування та накладної, доданих позивачем до позовної заяви.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Конституція України визначає життя і здоровя людини найвищою соціальною цінністю (ст. 3). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя (ст. ст. 16, 1168 ЦК України).

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Моральна шкода відшкодовується одноразово, незалежно від майнової шкоди та не повязана з розміром цього відшкодування (ст. 23 ЦК України). Також враховується інтенсивність і тривалість психічних переживань особи, характер негативних наслідків, заподіяних злочином.

Оскільки тілесні ушкодження позивач отримала внаслідок дій відповідача, то вона має право на відшкодування моральної шкоди. Зважаючи на обставини справи, характер правопорушення та ушкоджень, спричинених позивачу, тривалість лікування, ступінь вини відповідача, враховуються вимоги розумності і справедливості, судова колегія погоджується з сумою, яка визначена судом першої інстанції у відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі наданих сторонами доказів з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :