Справа № 487/8436/15-ц
Провадження № 2/487/361/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016 р. Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №20 по вул.Бутоми,8 в м.Миколаєві, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відповідач зареєстрований в зазначеній квартирі, але в ній не проживає з 2013р. у звязку із виїздом до іншого постійного місця мешкання.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач - проти позову заперечив, пояснив, що є зареєстрованим та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з характером роботи (перебуванням в рейсах), деякий час був відсутній за місце проживання; крім того, спірне житло було придбано у період шлюбу з позивачем та є їх спільним майном подружжя.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.156ЖК України, ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом, та втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони у період з 1975р. по травень 2004р. перебували в зареєстрованому шлюбі.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано у 2003р. за позивачем, тоді - ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2003р., що підтверджується наявною в справі копією витягу ММБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.09.2003р.

Відповідач ОСОБА_2 має реєстрацію свого місця проживання у спірній квартирі та на даний час в ній проживає.

Факт непроживання у спірному житлі відповідача з 2013р. до теперішнього часу у суді не доведений. Також, не надано беззаперечних доказів набуття позивачем спірної квартири за особисті кошти.

Отже, спірне житло, як набуте у період шлюбу, згідно положень ст.ст.60,69,70 Сімейного кодексу України є таким, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.ст.150,156 Житлового кодексу України, ст.ст.383,405 Цивільного кодексу України власник житла (будинку, квартири) має право користування ним та не втрачає його навіть при відсутності в ньому.

Отже, у позовних вимогах, законні підстави яких не доведені, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова