АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________ _________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2162/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про стягнення плати за користування житлом
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Малінська С.М.,

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення боргу ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання у розмірі 20 255 грн. 04 коп. за період з 01 травня 2004 року по 30 квітня 2014 року.

В обґрунтування посилався на те, що відповідач є споживачем послуг КП «ХТМ» з центрального опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1. Покладений на споживача обовязок сплачувати за отримані послуги ОСОБА_3 належним чином не виконував у звязку із чим з 01 травня 2004 року по 30 квітня 2014 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 20 255 грн. 04 коп.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що попереднім власником вказаної квартири було проведено її відключення від системи централізованого опалення і ОСОБА_3 як новий власник такі послуги не отримує. Також просив суд застосувати позовну давність до спірних правовідносин.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2016 року КП «ХТМ» відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції не повністю з'ясував обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга КП «ХТМ» підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ч.6 ст.19 ЗУ «Про теплопостачання», ч.1 ст. 60 ЦПК України та виходив з того, що відповідач довів факт відключення квартири АДРЕСА_2 від послуг централізованого теплопостачання, і КП «ХТМ» не довело, що ОСОБА_3 фактично отримав теплову енергію.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, у листі № 342/45 від 28.04.2004 року «Про відключення квартири від централізованого теплопостачання» ОСОБА_4 як власнику квартири АДРЕСА_3 у. м. Харкові визначались умови відключення вказаної квартири від послуг централіованого опалення (а.с. 38).

08 листопада 2004 року у КП «ХТМ» було затверджено проект реконструкції існуючої внутрішньоквартирної централізованої системи опалення у звязку із її переводом на автономну у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 34-45). 29 квітня 2005 року було складено акт про відключення квартири від централізованого теплопостачання (а.с. 46).

13 вересня 2009 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу реєстровий номер 2168 придбав у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 у. м. Харкові із відповідними переобладнаннями (а.с. 34-37).

Обгрунтовуючи заперечення на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_3 посилається на те, що квартира фактично відключена від централізованого теплопостачання і позивач не довів факту надання ним послуг, за які просить стягнути заборгованість.

Разом з тим, як вбачається із листа КП «ХТМ» № 342/45 від 28.04.2004 року для відключення від централізованого теплопостачання ОСОБА_4 необхідно було виконати певні умови, а саме: виконати та узгодити із КП «ХТМ» розрахунок теплових навантажень квартири, що відключається, для порівняння удільних теплових навантажень приміщення квартири і житлового будинку, виходячи із теплового балансу будівлі, проект реконструкції централізовнаого системи опалення квартири (п.1.1); підтвердити виконання технічних умов у службі переспективного розвитку (п. 1.3); закрити особистий рахунок на теплопостачання вказаної квартири, сплативши заборгованість за раніше використану теплову енергію (п. 1.4). Строк дії технічних умов при цьому встановлювався у два роки.

В порушення вказаного листа, ОСОБА_4 було виконано лише п. 1.1 зазначеного листа, що підтверджується матеріалами справи. Доказів того, що він підтвердив виконання технічних умов у службі переспективного розвитку КП «ХТМ» та закрив особовий рахунок у матеріалах справи відсутні. Також ані попередній власник квратири № 96 по пр. Тракторобудівників, 95 у м. Харкові, ані ОСОБА_3 не звернулися до енергопостачальної організації протягом періоду дії технічних умов з мотивованою заявою про їх продовження.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги КП «ХТМ», що ОСОБА_4 не було завершено процедуру відключення належної йому квартири від послуг централізованого теплопостачання, а тому її власник залишається таким, що споживає послуги КП «ХТМ» з централізованого опалення.

Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону України № 2633-IV від 02.06.2005 року «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Вказаний обовязок встановлений і п. 1) п. 30 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630.

Згідно відомості нарахувань і оплат за теплову енергію, наданого КП «ХТМ», ОСОБА_3 як власник квартири АДРЕСА_3 у. м. Харкові зазначеного обовязку не виконував, у звязку із чим у нього утворилась заборгованість.

При цьому не можуть бути враховані заперечення представника відповідача про те, що ОСОБА_3 не зобовязаний сплачувати борги, що виникли до придбання ним квартири, а саме до 30 вересня 2009 року. Стаття 322 ЦК України встановлює, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На час подачі позову до суду, власником квартири АДРЕСА_3 у. м. Харкові є ОСОБА_3, тому саме він несе обовязок по утриманню свого майна. Невиконання ОСОБА_4 передбаченогго пунктом 3.1.1. договору купівлі-продажу обовязку сплатити комунальні послуги до 30 вересня 2009 року не є підставою для відмови КП «ХТМ» у позові до ОСОБА_3 в цій частині.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому частиною другою статті 264 ЦК України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України 13.01.2016 року у цивільній справі № 6-931цс15, що відповідно до ст. 3607 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції

Згідно матеріалів справи, 10 червня 2014 року Московським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ відносно ОСОБА_3 за заявою КП «ХТМ» про стягнення заборгованості (а.с. 5).

Враховуючи викладене та подання відповідачем заяви про застосування строків позовної давності (а.с. 90-91), колегія суддів вважає, що позовні вимоги КП «ХТМ» належить задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання за період з 10 червня 2011 року по 30 квітня 2014 року, що складає 11 739 грн. 87 коп.

Згідно частин першої, третьої та пятої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга КП «ХТМ» підлягає задоволенню і з ОСОБА_3 належить стягнути частину заборгованості, з нього також належить стягнути і частину судовий витрат, що понесені позивачем. Оскільки позовні вимоги КП «ХТМ» задоволені лише в частині 11 739 грн. 87 коп., а не повністю, з ОСОБА_3 на користь позивача належить стягнути 141 грн. 29 коп., сплачених при подачі позовної заяви, та 879 грн. 16 коп., що були сплачені при подачі апеляційної скарги. А всього з нього належить стягунти 1 020 грн. 45 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 264, 322 ЦК України, ч.6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ст. ст. 88, 303, 304, п.п. 3,4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319, 3607 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання у розмірі 11 739 (одинадцять тисяч сімсот тридцять девять) гривень 87 (вісімдесят сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 1 020 (одна тисяча двадцять) гривень 45 (сорок пять) копійок.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді колегії: