ЄУН № 389/3595/15-ц
Провадження № 2/389/916/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого- судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Знам'янка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Органу опіки та піклування Знамянської районної державної адміністрації про визнання недійсним іпотечного договору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3, з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_4, в якому просить визнати недійсним як такий, що суперечить чинному законодавству України, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, іпотечний договір укладений між відповідачами, посвідчений 13 грудня 2007 року приватним нотаріусом Знамянського районного нотаріального округу ОСОБА_5 у реєстрі за №1641.

Вимоги обґрунтовала тим, що її мати ОСОБА_4, уклала 13 грудня 2007 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір №KGZWGA01580002 та отримала кредит в сумі 40000 грн. Вказаний кредитний договір забезпечений іпотечним договором, посвідченим 13 грудня 2007 року приватним нотаріусом Знамянського районного нотаріального округу ОСОБА_5 у реєстрі за №1642. Відповідно до іпотечного договору ОСОБА_4 передала в заставу належний їй на праві приватної власності будинок №9, по вулиці Щорса в селі Петрове Знамянського району Кіровоградської області і таким чином забезпечила вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору, а також всіх додаткових угод до нього, на придбання житлового будинку укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем за умовами якого, останній зобовязаний у порядку, передбаченому кредитним договором, повернути іпотекодержателю в строк з 13 грудня 2007 року по 20 грудня 2017 року включно кредит у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 40000 грн., а також 4875 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3,2.2.7 кредитного договору.

На час укладення вказаного договору у їх родині склалося тяжке становище - хворів чоловік її матері (її вітчим) ОСОБА_6 Всі вони разом, а саме вона, її діти, мати з чоловіком проживали в належному матері будинку за адресою: вулиця Щорса, 9 село Петрове Знамянського району Кіровоградської області. Лише з цієї підстави ОСОБА_4 в її відсутність у нотаріуса, підписала кредитний договір та іпотечний договір, з яких вбачається, що кредит отриманий на придбання житла, у той час як вона особисто володіла на праві власності, і це зазначено в п.1.3. Іпотечного договору від 13 грудня 2007 року, на підставі свідоцтва на право власності, виданого виконкомом Петрівської сільської ради від 23 листопада 2007 року, житловим будинком з надвірними будівлями за номером 9, по вулиці Щорса в селі Петрове. ОСОБА_4 не мала права передавати в іпотеку, а іпотекодержатель не мав права приймати в іпотеку, як і нотаріус у свою чергу не мав права посвідчувати такий договір, оскільки в цьому будинку від дня свого народження і до цього часу зареєстровані і проживають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Таким чином у її неповнолітніх дітей виникло зі згоди власника будинку ОСОБА_4 і до сьогоднішнього дня діє право користування житловим приміщенням №9 по вулиці Щорса в селі Петрове. Відтак, іпотечний договір суперечить інтересам неповнолітніх дітей.

Позивач та її представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги не визнав, надав заперечення, в яких зазначив, що на момент укладення між банком та ОСОБА_4 кредитного та іпотечного договорів від 13 грудня 2007 року, позивач ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно її неповнолітні діти також не проживали і не були зареєстровані за адресою знаходження предмету іпотеки. На момент укладення іпотечного договору в будинку №9, що по вулиці Щорса в селі Петрове була зареєстрована одна ОСОБА_4 Зазначене підтверджується заявою-анкетою ОСОБА_4 на видачу кредиту, договором поруки, паспортом позивача. Тож, права дітей на житло ніяким чином не порушені, договір іпотеки укладений у відповідності до ст.203 ЦК України, підстави для визнання його недійсним відсутні. Крім того вказав, що позивачем пропущено строк звернення з даним позовом до суду, оскільки про наявність договірних відносин між банком та ОСОБА_4 вона дізналася 13 грудня 2007 року, тобто з моменту укладення кредитного, іпотечного договорів та договору поруки.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги визнала.

Представник третьої особи - органу опіки Знам'янської районної державної адміністрації, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина його неявки суду не відома.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №KGZWGA01580002, згідно з яким банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 13 грудня 2007 року по 13 грудня 2017 року, у вигляді неповнювальної лінії в сумі 40000 грн. на споживчі цілі, а також у розмірі 4875 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених умовми договору, зі сплатою 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитним договором (а.с. 7-8,56).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором (а також усіх додаткових угод до нього) між іпотекодержателем - ЗАТ КБ «Приватбанк» та іпотекодавцем - ОСОБА_4 13 грудня 2007 року укладено іпотечний договір, за умовами якого остання передала банку в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок з господарчими і побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Знам'янський район, село Петрове, вулиця Щорса, будинок,9, розташований на земельній ділянці, переданій іпотекодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказаний іпотечний договір посвідчено нотаріусом 13 грудня 2007 року та зареєстровано в реєстрі за №1641. Заборона відчуження зареєстрована в реєстрі цього ж дня за №1642 (а.с. 4-5).

Згідно з витягом з реєстру прав власності житловий будинок №9 з господарсько побутовими будівлями і спорудами, розташований по вулиці Щорса в селі Петрове належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 23 листопада 2007 року виданого на підставі рішення Петрівської сільської ради від 23 листопада 2007 року №78 (а.с. 81).

Крім того, на виконання взятих ОСОБА_4 за кредитним договором зобов'язань, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 13 грудня 2007 року укладено договір поруки (а.с.52-53).

Згідно зі свідоцтвами про народження, позивач має двох дітей - неповнолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10,11). Батько дітей помер 07 жовтня 2013 року (а.с. 12).

Відповідно до довідки Петрівської сільської ради від 28 листопада 2007 року, яка наявна в матеріалах нотаріальної справи посвідчення іпотечного договору укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 23 грудня 2007 року, за адресою: вулиця Щорса, 9 село Петрове проживає одна ОСОБА_4 (а.с. 88). В анкеті - заяві про отримання кредиту в сумі 40000 грн., на ремонт будинку від 07 грудня 2007 року, ОСОБА_4 зазначила, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_4. Дочка ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.54-55). У договорі поруки адреса поручителя ОСОБА_1 зазначена: село Петрове вулиця Чкалова,7 (а.с.53).

За змістом довідки Петрівської сільської ради від 04 липня 2014 року неповнолітні діти позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 на час укладення іпотечного договору проживали та були зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_6. До того ж, за вказаною адресою вони проживають від дня народження по даний час (а.с. 9,13).

З наданих Петрівською сільською радою витягів з Погосподарської книги на домоволодіння по вулиці Щорса, 9 села Петрове за 2006-2010 р.р. вбачається, що позивач разом з чоловіком та неповнолітніми дітьми (а.с.26-27) в зазначений п'ятирічний період проживали і були зареєстровані за вказаною адресою. Навпроти даних зазначених осіб та відмітки про тимчасово відсутніх членів домогосподарства в наявності є позначка "на о.р. 241". З листа Петрівської сільської ради від 11.12.2015 року (а.с. 48) судом з'ясовано, що зазначена відмітка означає, що громадяни фактично проживали за іншою адресою: вул. Чкалова, 7, с. Петрове, підстава договір купівлі-продажу будинку від 14.03.2008 року.

Згідно з уточненою довідкою Петрівської сільської ради від 05 січня 2016 року, наданою на запит суду, позивач ОСОБА_1В та її неповнолітні діти ОСОБА_2, ОСОБА_3 станом на 13 грудня 2007 року, тобто на момент укладення іпотечного договору, проживали та були зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_4. На нове місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 сім'я вибула 12.10.2010 року (а.с.70), а зареєстровані за останньою адресою були з 12.10.2010 року по 20.09.2011 року. В будинку № 9 по вул. Щорса с. Петрове сім'я ОСОБА_3 зареєстрована та проживає з 21.09.2011 року по теперішній час (а.с. 48).

У довідці Петрівської НВК "Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів" зазначено, що відповідно до особової справи та класних журналів, ОСОБА_2 у 2007-2008 роках разом зі своїми батьками та сестрою проживала ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 108).

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, а місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно з ч.3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (ст.156 ЖК України, ст.405 ЦК України).

Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що діти - члени сім'ї власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником.

Зазначені норми права свідчать про те, що місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має право користування цим приміщенням. Не внесення відомостей про місце проживання на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не позбавляє цю особу права користування житлом.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про основи соціального захист бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтерес дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови в позові. Вказана правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року і відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами.

На підставі аналізу наданих сторонами доказів у їх сукупності, належності та допустимості, суд приходить до висновку, що неповнолітні діти ОСОБА_2, ОСОБА_3 проживали у житловому будинку№9, що по вулиці Щорса в селі Петрове Знам'янського району Кіровоградської області разом з матір'ю ОСОБА_8 на час укладення іпотечного договору, що свідчить про їх право користування цим будинком та є підставою для визнання такого договору недійсним у зв'язку з невиконанням вимог закону щодо отримання згоди органу опіки та піклування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 4 проголошено, що дитині має належати право на відповідне житло.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Виходячи з принципу забезпечення інтересів дитини, верховенства права, передбаченого ст.8 Конституції України, факт подання відповідачем ОСОБА_4 недостовірної інформації щодо місця проживання дітей у будинку та в зв'язку з цим щодо наявності у них права користування будинком, не може бути підставою для відмови в позові про визнання недійсним іпотечного договору.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3 і ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Як роз'яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Банк подавав заяву про застосування позовної давності, посилаючись на те, що іпотечний договір укладено 13 грудня 2007 року, а позивач до суду звернувся 12 жовтня 2015 року.

Однак суд приходить до висновку, що строк позовної давності не пропущено.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. ОСОБА_8 не є стороною іпотечного договору, позов пред'явила на захист інтересів неповнолітніх дітей. Згідно з ч.4 ст.261 ЦК України у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття.

З огляду на зазначене суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 поданий в інтересах її неповнолітніх дітей задовольнити, оскільки договір іпотеки укладений з порушенням вимог ч.6 ст. 203 та ч.1 ст.215 ЦК України, а тому є недійсними.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з кожного відповідача необхідно стягнути по 243,60 грн. судового збору на на користь позивача, що сплачений нею при зверненні з даним позоом до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,57,60, 213-215, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним іпотечний договір укладений 13 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Знамянського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5 в реєстрі за № 1642.

Стягнути з ОСОБА_4 та публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 243,60 грн. з кожного відповідача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через даний суд до апеляційного суду Кіровоградської області.

Суддя Г.В. Берднікова