07.06.2016 Єдиний унікальний номер 205/6399/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07червня 2016 року Ленінський районний суд м.Дніпропетровськаі

у складі: головуючого - судді Федченко В.М.,

при секретаряхБунакової С.О.,ОСОБА_1,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника

відповідача ОСОБА_3,

представника

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «ЗІГФРІД-М»,Треті особи: Управління інфраструктури Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області, про стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, Треті особи: Управління інфраструктури Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області.

Звернення до суду мотивує тим, що працює юрисконсультом Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень ДП «Придніпровська залізниця» та його робота носить розїзний характер, оскільки одним з пунктів його посадових обовязків є захист інтересів роботодавця в судових органах. Зокрема, як у судах загальної юрисдикції так і у господарських судах. Він декілька разів користувався послугами Відповідача, який здійснює маршрутні перевезення пасажирів. При цьому мали місце випадки, коли водіями Відповідача видавалися квитки без зазначення вартості проїзду.

Зокрема, 27.04.2015 Позивач скористався маршрутним автобусом Відповідача по маршруту Синельникове Запоріжжя та у зворотному напрямку, але водієм автобусу йому були видані квитки без зазначення вартості проїзду.

29.04.2015 Позивач звертався до Відповідача з питанням про надання йому квитків та довідки про вартість проїзду. Йому була видана така довідка за №71 від 29.04.2015 та квитки, в яких кульковою ручкою була розписана вартість проїзду в одну сторону в сумі 35,12 грн..

Аналогічна ситуація сталася 08.06.2015 та 23.06.2015, коли Позивачем був здійснений виїзд до Павлоградськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області, де 08.06.2015 водієм були видані квитки без зазначення вартості проїзду.

12.06.2015 Позивач знову звертався до Відповідача з питанням про надання йому квитків та довідки про вартість проїзду. Йому була видана така довідка за №92 від 12.06.2015 та квитки, в яких кульковою ручкою була розписана вартість проїзду в одну сторону в сумі 27,0 грн..

23.06.2015 йому водієм були видані квитки без зазначення вартості проїзду з міста Синельникове до міста Павлоград, а з міста Павлоград він придбав в касі автостанції квиток за ціною 26,84 грн..

Позивач зазначає, що після кожного виїзду до суду він звітував до бухгалтерії свого Роботодавця про витрачені ним кошти та надавав видані йому квитки за проїзд та довідки. За всіма перерахованими вище випадками Роботодавцем не були йому повернуті кошти на суму 151,24 грн. в звязку з невідповідністю автобусних квитків наказу Міністерства транспорту та звязку України №503 від 25.06.2006 року «Про затвердження Типових форм квитків на проїзд пасажирів і перевезення багажу на маршрутах загального користування». Зазначений ним випадок є не першим в його роботі. Діями Відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, повязану з тим, що йому потрібно робити додаткові зусилля на звернення в суд, та витрачати додаткові кошти для сплати судового збору та захисту своїх прав. Заподіяну моральну шкоду оцінює в 100 гривень. Тому, з посиланням лише на Порядок організації перевезень пасажирів та багажу автомобільним транспортом, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України №480 від 15.07.2013 року, наказом Міністерства транспорту та звязку України №503 від 25.06.2006 року «Про затвердження Типових форм квитків на проїзд пасажирів і перевезення багажу на маршрутах загального користування» та на постанову Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 року просить суд: 1) стягнути з Відповідача на його користь судові витрати, збитки у розмірі 151,24 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 100,0 грн.; 2) зобовязати Управління інфраструктури Дніпропетровської облдержадміністрації здійснити перевірки, в межах своєї компетенції, щодо дотримання перевізниками порядку організації перевезень пасажирів та багажу автомобільним транспортом, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №480 від 17.07.2013 року; 3) зобовязати Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області здійснити перевірки, в межах своєї компетенції, щодо дотримання перевізниками порядку організації перевезень пасажирів та багажу автомобільним транспортом, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури №480 від 15.07.2013 року(а.с.1-4, 5, 34).

В судовому засіданні Позивач підтримав заявлені позовні вимоги, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник Відповідача у попередньому та в судовому засіданнях позовні вимоги визнав частково лише в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача судових витрат, збитків у розмірі 151,24 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 100,0 грн. за умови, що Позивач відмовиться від інших вимог з приводу покладення зобовязання на Третіх осіб провести перевірки дотримання перевізником в особі Позивача порядку організації перевезень пасажирів та багажу автомобільним транспортом.

Позивач не згоден з висловленою представником Відповідача такою правовою позицією.

В подальшому 10.03.2016 Відповідач надав суду «Заперечення на позов», в яких висловивсвоє часткове визнання заявлених вимог. Зокрема, вказав в них про те, що вважає недоцільними та необґрунтованими перевірки органами виконавчої влади у підприємстві ПП «Зігфрід-М», оскільки в період з 01.04.2015 по 01.07.2015 підприємство переуклало договори з перевізниками та проводили реорганізаційні роботи. Крім того, у звязку з підвищенням цін на паливо-мастильні матеріали неодноразово змінювалися тарифи на перевезення пасажирів та багажу, у звязку з чим не було можливості замовити квитки в типографії. На даний час всі порушення, які перелічені в позовній заяві Позивача, усунені. Квитки, у звязку з якими Позивачу нанесено матеріальну та моральну шкоду, відповідають чинному законодавству та наказу Міністерства транспорту та звязку України №503 від 25.06.2006 року «Про затвердження Типових форм квитків на проїзд пасажирів і перевезення багажу по маршруту загального користування». Не заперечує проти стягнення з нього на користь Позивача матеріальної шкоди в розмірі 151,24 грн., моральної шкоди в розмірі 100,0 грн. та судових витрат (а.с.52, 53-54).

Третя особа-1 Управління інфраструктури Дніпропетровської обласної державної адміністрації 10.03.2016 надіслала до суду «Пояснення» з приводу зазначених у позовній заяві питань, з яких слідує те що питання здійснення перевірок автомобільних перевізників щодо дотримання Порядку та Правил не належить до компетенції управління інфраструктури Дніпропетровської обласної державної адміністрації, а покладається на Укртрансбезпеку, органи Державтоінспекції та Держспоживінспекцію(а.с.44-48, 49-50).

Представник Третьої особи-2 Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області в судове засідання не явився за невідомих суду обставин і не надіслав до суду повідомлення про причини неявки або заяву про розгляд справи за його відсутності. Його неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті (а.с.33, 40).

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст.10 ч.2, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч.2 ст.23 ЦК Україниморальна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, якихфізична особазазнала у зв'язку з каліцтвомабоіншимушкодженнямздоров'я;

2) у душевнихстражданнях, якихфізична особа зазнала у зв'язку з протиправноюповедінкоющодонеїсамої, членівїїсім'їчиблизькихродичів;

3) у душевнихстражданнях, якихфізична особа зазнала у зв'язкуіззнищеннямчипошкодженнямїїмайна;

4) у приниженнічесті та гідностіфізичної особи, а такожділовоїрепутаціїфізичноїабоюридичної особи.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК Україниморальна шкода відшкодовуєтьсягрішми, іншиммайномабо в іншийспосіб.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичнійособі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

По-перше, заявляючи вимогу про стягнення з Відповідача на його користь збитків у розмірі 151,24 грн., Позивачем разом із тим не надано суду тому доказів та розрахунку завданих збитків.

По-друге, Позивач не обґрунтував у позовній заяві та не довів у судовому засіданні те, в чому саме полягає та яким саме чином спричинена йому Відповідачем моральна шкода.

По-третє, Позивач у своїх вимогах взагалі не посилається на конкретні норми цивільного права, на підставі яких суд повинен задовольнити заявлені ним вимоги.

Також є незрозумілими вимоги Позивача з приводу мети покладення на Третіх осіб зобовязання провести невідомо де перевірки дотримання невідомими перевізниками порядку організації перевезень пасажирів та багажу автомобільним транспортом, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №480 від 15.07.2013, та подальшого використання судом результатів проведеної ними перевірки (а.с.3).

Крім того Третя особа-1 не має ніякого відношення до заявлених Позивачем вимог, а на Третю особу-2 не може бути покладене таке зобовязання щодо проведення перевірки, оскільки Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області не є відповідачем у справі.

Також суд не приймає часткове визнання Відповідачем заявлених позовних вимог за тих обставин, що воно суперечить закону. Зокрема, у попередньому судовому засіданні представник Відповідача частково визнав позовні вимоги щодо стягнення на користь Позивача матеріальної шкоди в розмірі 151,24 грн., моральної шкоди в розмірі 100,0 грн. та судових витрат лише за тієї умови, що Позивач відмовиться від вимог щодо проведення контролюючими органами перевірок у ПП «ЗІГФРІД-М».

Крім того, 10.03.2016 представником Відповідача у попередньому судовому засіданні також були наданісуду письмові «Заперечення на позов» про часткове визнання позовних вимог, в яких він посилається вже на проведені контролюючими органами перевірки та додає до «Заперечень…» два корінці квитків №273028 та №271600 ОСОБА_5 Але при цьому до «Заперечень…» не додані акти перевірок, зразки самих квитків та докази тому, що виготовлені квитки відповідають зразку, встановленому наказом Міністерства транспорту та звязку України №503 від 25.06.2006 року(а.с.52, 53-54).

Таким чином, суд приходить до того висновку, що права, свободи та інтереси Позивача не є порушеними і тому не підлягають захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного підприємства «ЗІГФРІД-М»,Треті особи: Управління інфраструктури Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області, про стягнення збитків, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м.Дніпропетровська.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Федченко