Провадження № 2/235/211/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

секретаря судового засідання Кучерявого М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №7 м. Красноармійська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод» про стягнення моральної шкоди завданої виробничою травмою,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення моральної шкоди завданої виробничою травмою до ПАТ «Красноармійський динасовий завод». В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що між нею та Відповідачем було укладено трудовий договір з 16.04.2015 року, коли вона була прийнята на роботу на ПАТ «Красноармійський динасовий завод» на посаду знімальник-укладальник заготовок маси та готових виробів, З разряда. 15.08.2015 року о 07 год.00 хв. позивачка в першу зміну прибула на підприємство ПАТ «Красноармійський динасовий завод» для виконання своїх трудових обов'язків. О 07 годині 30 хвилин у приміщенні нарядної сировинного цеху, майстер зміни сировинного цеху ОСОБА_4 видала наряд на виконання робіт працівникам сировинного цеху на першу зміну; у тому числі і позивачці- Бондаренко Н.В., а саме на наряд на виробництво вогнеупорів марки ЕДТ - 5 на коліно- важальному пресі СМ 1085Б інв. № 4206498. Наряд був виданий під особистий підпис у книзі нарядів сировинного цеху з попереднім проведенням інструктажу з питань охорони праці у відповідності до інструкції з охорони праці №20,54,75.

Після отримання наряду о 07 годині 50 хвилин позивачка прийшла на своє робоче місце - до пресу СМ 1085Б інв. № 4206498. Перед початком виготовлення вогнеупорів на пресі доставила до свого робочого місця сушильний вагон; установила на вагон рамки для кладення готових виробів (вогнеупорів) після чого встановила особистий номерний болт у спеціальний отвір в пресформі і включила прес в роботу. До обідньої перерви (11 год.00 хв.) виготовила біля 650 шт. вогнеупорів, що становила 53% змінного завдання. Після закінчення обідньої перерви (11 год. 48 хв.) продовжила виконання змінного завдання. О 12 годині 40 хвилин позивачка черговий раз за зміну зупинила прес шляхом відключення електроприводу завантажувальної каретки і електроприводу муфти привода СМ 1085Б з метою чергової перевірки параметрів виробу: вага, розмір, а також виконання зачистки пуансонів преса від налипання сировини. О 12 год. 45 хв. під час виконання зачистки верхнього пуансона металевою щіткою сталося самовільне включення електрообладнання преса, внаслідок чого її права кисть опинилась придавленою між поверхнями пуансонів, що привело до травмування.

Через 2 хвилини після настання нещасного випадку підійшла знімальник - укладальник сировинного цеху ОСОБА_5 і виконала поетапне відключення кнопочними постами, розташованими на електрощиту управління, встановленого безпосередньо на робочому місці, електропривод завантажувальної карети і електропривод муфти привода преса СМ 1085Б інв. № 4206498, при цьому блок пресформи був заповнений сировиною; на передній частини прес-столу знаходились фрагменти зруйнованих виробів. Даний факт свідчить про те, що у момент, який передував нещасному випадку прес СМ 1085Б інв. № 4206498 не був зупинений, а навпаки - в цей момент виконувався повний технологічний цикл виготовлення вогнеупорів, що, в свою чергу, виключає вірогідність самовільного одночасного включення двох незалежних електроприводів даного преса (електропривод завантажувальної каретки і електропривод муфти преса), управління якими виконується з зрізних кнопочних постів і різними комутаційними апаратами.

Після того, як ОСОБА_5 відключила прес СМ 1085Б інв. № 4206498, вона покликала майстра сировинного цеху ОСОБА_4Г, яка знаходилась поруч біля змішувача № 1.

ОСОБА_4 надала першу медичну допомогу, після чого супроводила позивачку до медичного пункту підприємства.

В 13 год. 40 хв. бригадою швидкої допомоги її було доставлено до травматологічного відділення Димитровської ЦМЛ.

З 15.08.2015 року по 04.09.2015 року проходила стаціонарне лікування в травматологічному відділенні ДЦГБ.

Після цього і по теперішній час продовжує лікуватися але вже амбулаторно.

З 05.11.2015 року була звільнена в звязку з невідповідністю роботі яку виконувала за станом здоровя на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Під час роботи у Відповідача та вказаного нещасного випадку отримала ушкодження здоровя у вигляді травматичного розтрощення правої кисті пресом з дефектом шкіряних покровів до н/3 передпліччя. Відкритий осколочний перелом н/з правої променевої кістки зі зміщенням. Травматичний шок 1 ступеня.

За висновками МСЕК згідно довідки «про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» від 05.1 1.2015 року вперше позивачку визнано інвалідом 3-ї групи і ступінь втрати професійної працездатності встановлено 50% безстроково.

Згідно цієї ж довідки протипоказана тяжка фізична праця, праця з рухомими механізмами.

Згідно акту №1 «Про нещасний випадок, повязаний з виробництвом» форми Н-1 від 25.09.201 5 року в п. 7 вказано основною причиною настання нещасного випадку, є те що ОСОБА_1 допустили до роботи як робітника ПАТ «КДЗ» у якості знімальника - укладальника маси і готових виробів сировинного цеху без наявності первинної професійної підготовки і друга причина за якої стався нещасний випадок - це невиконання посадових обов'язків, відсутність контролю з боку заступника начальника відділу управляння (по кадрам) ОСОБА_6, щодо наявності у працівників певних категорій при працевлаштуванні на ПАТ «КДЗ» професійної підготовки. Порушення: п.2.7 «Посадової інструкції зам. начальника відділу управління персоналом (по кадрам) ПАТ «КДЗ». Порушення п 3.3 «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затверджена Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 р. № 15. Ці висновки дубльовані в акті проведення розслідування нещасного випадку від 25.08.2015 року в п. 4 - причини нещасного випадку та в п.п. 6.2.1 -особи які допустили порушення нормативних актів, що призвело до нещасного випадку. Частково позивачка не може погодитись з висновками про причини та провину лише через відсутність підготовки, у звязку з тим, що як вказано в результатах розслідування вона виконуючи очистку пресу не могла самовільно (випадково)включити прес спричинивши собі травму, крім цього характер роботи пресу складається з того, що його рухома частина під своєю вагою (значною вагою) з висоти опускається вниз на заготовки. Опускання рухомої частини виконується через різке зниження гідро тиску в пресі, що і сталося через саму несправність механізму, іншого пояснення не може бути.

Під час нещасного випадку і отримання травми позивачці було спричинено окрім матеріальної моральну шкоду, яку відповідно до діючого законодавства слід розуміти у вигляді втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В її випадку моральна шкода полягає, зокрема - у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з втратою руки, і іншими ушкодженнями здоров'я, та порушенням її прав як робітника, що призвело до нещасного випадку під час виконання мною своїх трудових обовязків.

Факт взаємовідносин з Відповідачем встановлено документально, а саме що вона працювала і знаходилась в трудових відносинах з Відповідачем, перевіркою встановлено що під час випадку який стався 15.08.2015 року вона виконувала свої трудові обовязки і постраждала в наслідок цього нещасного випадку, отримавши травми у вигляді травматичного розтрощення правої кисті пресом з дефектом шкіряних покровів до н/3 передпліччя. Відкритий осколочний перелом н/з правої променевої кістки зі зміщенням. Травматичний шок 1 ступеня від цього випадку і ушкоджень здоровя вона досі не вилікувалась, було встановлено, що вона частково втратила працездатність, а саме 50 відсотків, заборонено виконувати тяжку роботу, та виконувати роботу з рухомими механізмами.

Життя позивачки після травми зазнало суттєвих змін. Її постійно турбує біль через що вона систематично звертається за медичною допомогою до лікарів і змушена витрачати на це немалі кошти, а в звязку з цим, у неї не достатньо коштів для утримання своєї сімї, оскільки на її утриманні знаходяться четверо неповнолітніх дітей: син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; син ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2; син ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3; донька ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Шкода немайнового характеру, яку вона отримала в принципі не може бути їй відшкодована повністю, вона не отримає від будь якого відшкодування повного психологічного або фізичного задоволення, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути відповідною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути відповідним нанесеній моральній шкоді.

Законодавством України не визначено порядку чи системи підрахунку цієї компенсації, але позивачка вважає, що відповідним нанесеній шкоді буде сума у розмірі 1000000 грн. за втрату руки та перенесених страждань від травм, тривалого лікування, болю, страху за своє життя під час нещасного випадку, яка була викликана протиправними діями Відповідача.

Крім цього коли вона зіткнулась з даним спором і у звязку з тим, що не має достатніх знань та досвіду в правових та юридичних питаннях потребувала кваліфікованої правової (юридичної) допомоги і тому звернулась за правовою допомогою до юридичної фірми «ОСОБА_2 і право». Від юридичної фірми «ОСОБА_2 і право» її інтереси почав представляти і надалі представляє ОСОБА_2, фахівець в галузі права, за що позивачка згідно наданої квитанції заплатила 1500 грн.

Позивачка просить суд стягнути з Відповідача ПАТ «Красноармійського динасового заводу» на її користь на відшкодування моральної шкоди 1000000 грн, та стягнути з Відповідача - ПАТ «Красноармійського динасового заводу» на її користь судові витрати, які зараз становлять 1500 грн.

Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд задовольнити позов. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вважаючи їх необґрунтованими та просив суд відмовити позивачу у повному обсязі.

Суд, заслухавши позивачку, представника позивачки, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався від 25.08.2015р. за формою Н-5 в період з 20.08.2015р. по 25.08.2015р. проведено розслідування нещасного випадку, що стався 15.08.2015р. о 12 годині 45 хвилин з ОСОБА_1. Організаційними причинами нещасного випадку зазначені: допуск до роботи робітника ПАТ «КДЗ» ОСОБА_1 у якості знімальника-укладальника заготовок маси і готових виробів сировинного цеху без наявності: первинної професійної підготовки; порушення : п.п. 2.1, 2.2, 2.3 «Положення про професійне навчання працівників на виробництві, затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 127/151 від26.03.2001 року; невиконання посадових обовязків; відсутність контролю з боку заступника начальника відділу управління персоналом (по кадрам) ОСОБА_11, щодо наявності у працівника певних категорій при працевлаштуванні на ПАТ «КДЗ» професійної підготовки; порушення п. 33 «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затверджена наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 року № 15; порушення п. 2.7 «Посадової інструкції заступник начальника відділу управління персоналом (по кадрам) ПАТ «КДЗ». Комісія з розслідування нещасного випадку прийшла до висновку, що даний нещасний випадок повязаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві, і по даному нещасному випадку необхідно скласти Акт про нещасний випадок повязаний з виробництвом за формою Н-1(а.с.8-11).

25 серпня 2015 року складено акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1. В акті однією з причин нещасного випадку зазначено: допуск до роботи робітника ПАТ «КДЗ» ОСОБА_1 Н,В, у якості знімальника-укладальника маси і готових виробів сировинного цеху без наявності первинної професійної підготовки (а.с.12-15).

Акти за формами Н-1 та Н-5 відповідачем по справі не оскаржувались.

ОСОБА_1 працювала на ПАТ «КДЗ» з 16.04.2015 року по 05.11.2015 року, звільнена за ст. 40 п.2 КЗпП України (а.с.16).

ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні у травматологічному відділенні Димитрівської центральної міської лікарні з 15.08.2015р. по 04.09.2015р. з діагнозом: травматичне розтрощення правої кисті з дефектом шкіряних покровів до н/з передпліччя. В/оскольчатий перелом н/з правової променевої кістки зі зміщенням. Травматичний шок 1 ступеня (а.с.5).

Згідно довідки Міжрайонної травматологічної МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 05.11.2015 року вперше ОСОБА_1 визнано інвалідом 3-ї групи і ступінь втрати професійної працездатності встановлено 50% безстроково (а.с.7).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 05.11.2015р. протипоказано важка фізична праця та праця з механізмами, що рухаються (а.с.7).

На утриманні ОСОБА_1 знаходиться четверо неповнолітніх дітей: син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; син ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2; син ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3; донька ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).

Відповідно до протоколу огляду місця події, де стався нещасний випадок 15.08.2015р. прес, на якому стався нещасний випадок, відноситься до машин, механізмів, устаткуванням підвищеної небезпеки, дозвіл на експлуатацію одержаний 20.03.2014р. за № 07.14.14.14 виданий Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Донецькій області (а.с.50).

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що 15 серпня 2015 року вона після обіду вийшла працювати, почула крик та побачила як ОСОБА_1 тримається за руку. Я стався нещасний випадок не бачила.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що поряд з ОСОБА_1 під час нещасного випадку її не було. Коли почула її крик, тоді підійшла та побачила, що сталось.

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, моральну шкоду, спричинену позивачці, повинен відшкодувати роботодавець, відповідач по справі, оскільки шкода здоровю завдана при виконанні позивачем трудових обовязків, про що свідчить акт розслідування нещасного випадку на виробництві, висновок МСЕК та інші документи, які є в справі.

Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасним випадком на виробництві, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Факт спричинення моральної шкоди позивачці, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: поясненнями позивачки, копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань.

Відповідачем не надано доказів щодо відсутності його вини в заподіянні позивачці моральної шкоди.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачці, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у її життєвих стосунках, потребу в лікуванні.

Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості та враховує також, що на даний час ОСОБА_1 має 3 групу інвалідності безстроково та 50% відсотків втрати працездатності.

Суд враховує тяжкість наявного у позивачки трудового каліцтва та відповідні ускладнення здоровя позивачки, які наступили внаслідок отримання каліцтва; ступінь втрати професійної працездатності, отримання третьої групи інвалідності безстроково, глибину і тривалість моральних і фізичних страждань позивачки, яка в періоді середнього віку змушена пристосовуватись до життя, навчатися виконувати навіть елементарні дії за допомогою лівої руки, саму характеристику хвороби, що значно впливає на якість соціальних звязків, необхідність проводити медикаментозне лікування і підтримувати стан здоровя на оптимально можливому рівні, докладати додаткові зусилля для організації свого життя. В даному випадку будь-яка компенсація моральної шкоди не може повернути той стан позивачки, який був у неї до настання нещасного випадку.

Також суд зазначає на те, що відповідачем-роботодавцем не було здійснено контроль за додержанням працівником вимог з охорони праці, що потягло настання нещасного випадку, в той час як роботодавець, у відповідності до чинного законодавства, здійснює контроль за додержанням працівником виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці та несе безпосередню відповідальність за порушення робітником зазначених вимог.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд на підставі наявних доказів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що сума, яку просить стягнути позивачка, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 300000 гривень.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджені граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних і адміністративних справ і зазначено, що граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Позивачка за правовою допомогою звернулась до юридичної фірми «ОСОБА_2 та право» - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, уклала договір на надання правової допомоги, за допомогою нотаріально посвідченої довіреності уповноважила представляти свої інтереси ОСОБА_2, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера сплатила 1500 гривень.

Відповідно до роз'яснень викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою при зверненні за правовою допомогою сплачено 1500 гривень за складання позовної заяви. Відповідно до кошторису № 372 від 09.11.2015р. час витрачений на усні консультації 2 години з розрахунку 100 гривень за годину, написання позовної заяви 2 години з розрахунку 150 гривень за годину, участь у судових засіданнях 2 години з розрахунку 500 гривень за годину, що не перевищує встановлений законодавством граничний розмір. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача витрат понесених позивачкою на правову допомогу також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від їх сплати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.153, 173, 237-1 КЗпП України, ст..ст. 23, 1167, 1187, ст. ст.60, 84, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод» про стягнення моральної шкоди завданої виробничою травмою, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод» () на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди завданої виробничою травмою в розмірі 300000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод» () на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод» () в дохід держави судовий збір в розмірі 1378 (однієї тисячі трьохсот сімдесяти восьми) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

В судовому засіданні 22 лютого 2016 року проголошено вступну та резолютивну частину. Повний текст рішення виготовлено 27 лютого 2016 року.

Суддя