Справа № 185/2444/16-ц
Провадження № 2/185/1726/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Врони А.О., за участю секретаря - Герасименко В.В., за участю позивача, представника позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача, представника відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання удаваним договору дарування квартири, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить (з урахуванням уточнення позовних вимог від 08 серпня 2016 року) визнати удаваним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 07 травня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений нотаріусом Павлоградської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за НОМЕР_3, у зв'язку з чим визнати таким, що 07 травня 2002 року відбувся договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, визнати квартиру АДРЕСА_1, автомобіль марки Ореl Record, 1985 року випуску, держ. номер НОМЕР_1, речі - мікрохвильову піч, шафу-купе, диван, кондиціонер, стінку під телевізор, шафу дитячу, стабілізатор електричної напруги, пральну машину, вішалку, пиловсмоктувач, стіл-тумбу, шафу спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, розподілити спільне майно подружжя таким чином: виділити в користування та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, виділити в користування та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; визнати право власності на автомобіль марки Ореl Record, 1985 року випуску, держ. номер НОМЕР_1, вартістю 28628,43 грн. за ОСОБА_1, мікрохвильову піч, шафу-купе, диван, кондиціонер, стінку під телевізор, шафу дитячу, стабілізатор електричної напруги, пральну машину, вішалку, пиловсмоктувач, стіл-тумбу, шафу на загальну вартість 28950 грн. - за ОСОБА_3.

Позовна заява мотивована тим, що 30.06.2001 р. укладено шлюб з ОСОБА_3. Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після спливу декількох років спільного проживання між сторонами стосунки не склались, у зв'язку з чим на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду від 19.11.2014 шлюб розірвано. За час спільного проживання сторони придбали багато речей, також нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, та автомобіль. Проте, після розлучення, тобто після 19.11.2014, позивач дізналась, що квартиру придбали за спільні кошти, але чоловік без відома дружини 07.05.2002 уклав удаваний договір дарування, дарувальником за яким була абсолютно стороння людина, як потім виявилось - ОСОБА_5. На даний час сторони не проживають разом, відповідач силоміць вигнав позивача із вищевказаної квартири, усе спільно набуте майно лишилось у його розпорядженні. Відповідно, усі документи, що посвідчують право власності на квартиру, автомобіль та інші придбані речі лишились у Відповідача, який добровільно їх не надає. Більше того, 06.12.2015 Відповідач під час того, коли позивач забирала власні речі з квартири, заподіяв тілесні ушкодження позивачу, в зв'язку з чим СВ Павлоградського ВП здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.12.2015 р. за № 0003271 за ч. 1 от. 125 КК України. В квартирі АДРЕСА_1 лишилось інше майно, придбане сторонами за час шлюбних відносин та спільного проживання - мікрохвильова піч, вартістю 2500 грн., шафа-купе, вартістю 6000 грн., диван, вартістю 1000 грн., кондиціонер, вартістю 3000 грн., стінка, вартістю 1800 грн., шафа дитяча, вартістю 1000 грн., стабілізатор електричної напруги, вартістю 3500 грн., пральна машина, вартістю 4000 грн., вішалка, вартістю 650 грн., пилосос, вартістю 1000 грн., стіл-тумба, вартістю 1000 грн., шафа, вартістю 1000 грн. крім того, за час спільного проживання сторони придбали автомобіль марки «Opel», модель «Record», синього кольору, р/н НОМЕР_2, 1985 року випуску, який на даний час знаходиться у самовільно збудованому гаражі біля будинку АДРЕСА_1 власником якого значиться позивач згідно даних технічного паспорту.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить поділити спільне сумісне майно, виділити йому мікрохвильову піч, вартістю 2500 грн., шафу-купе, вартістю 6000 грн., диван, вартістю 1000 грн., кондиціонер, вартістю 3000 грн., стінку, вартістю 1800 грн., шафу дитячу, вартістю 1000 грн., стабілізатор електричної напруги, вартістю 3500 грн., пральну машину, вартістю 4000 грн., вішалку, вартістю 650 грн., пилосос, вартістю 1000 грн., стіл-тумбу, вартістю 1000 грн., шафу, вартістю 1000 грн., автомобіль марки «Opel», модель «Record», синього кольору, р/н НОМЕР_2, 1985 року випуску, ОСОБА_1 виділити все інше майно: холодильник «LG», вартістю 13500 грн.; банкетку, вартістю 250 грн.; пральну машину «АRISTON», вартістю 9000 грн.; туалетну шафу, вартістю 800 грн.; кухонний куточок в наборі: стіл, диванчик, 2 табуретки, всього вартістю 3200 грн.; кухонний гарнітур в наборі: стіл робочий, стіл з нержавіючої мийкою, кран водяний, шафа кутова, шафа підлогова, всього вартістю 6400 грн.; електром'ясорубку з насадками, вартістю 1200 грн.; електроміксер, вартістю 800 грн.; електрочайник, вартістю 350 грн.; набір ножів, вартістю 1800 грн.; каструлі 8 шт., вартістю 1016 грн.; ложки нержавіючі 25 шт., вартістю 250 грн.; вилки нержавіючі 12 шт., вартістю 144 грн.; тарілки 20 шт., вартістю 480 грн.; - сковорідки 3 шт., вартістю 267 грн.; миски нержавіючі 2 шт., вартістю 84 грн.; миски емальовані 4 шт., вартістю 216 грн.; чашки, чарки, фужери 30 шт, вартістю 510 грн.; чайник нержавіючий заварний, вартістю 102 грн.; набір посуди з скла, вартістю 98 грн.; ключ закочувальний, вартістю 120 грн.; мікрохвильову піч, вартістю 2000 грн.; електрокамін, вартістю 1100 грн., м'який куточок з банкеткою, вартістю 12100 грн.; стіл розсувний, вартістю 980 грн., банкетку, вартістю 250 грн.; телевізор LG, вартістю 6000 грн.; комп'ютерний стіл, вартістю 1000 грн., стілець офісний, вартістю 600 грн.; набір меблів: шафа платяну, пенал, полки 2 шт., всього вартістю 2600 грн., приставку DVD, диски 15 шт., вартістю 1200 грн.; принтер, сканер, вартістю 3500 грн.; ноутбук Samsung, вартістю 2600 грн.; ноутбук LENOVO, вартістю 5000 грн.; фотоапарат з відеокамерою Саnоn, вартістю 1800 грн.; машинку швейну електричну, вартістю 3500 грн.; 6 альбомів з фотографіями, вартістю 600 грн.; 30 шт. книг, вартістю 1500 грн.; килим натуральний, вартістю 1800 грн.; гардини 2 шт., вартістю 700 грн.; пледи 3 шт., вартістю 1350 грн.; простирадла махрові 3 шт., вартістю 660 грн.; рушники махрові банні 4 шт., вартістю 660 грн.; постільну приналежність 6 шт., вартістю 2700 грн.; ковдру напівшерстяну, вартістю 380 грн.; ковдру бавовняну 2 шт., вартістю 280 грн.; рушники махрові лицьові 6 шт., вартістю 480 грн.; підставку під телевізор, вартістю 600 грн., на загальну суму - 96527 грн. Просив відмовити в задоволенні вимог позивача щодо поділу квартири, вказав, що 07 травня 2002 року його хрещеною матір'ю ОСОБА_5 була подарована йому квартира АДРЕСА_1, договір дарування квартири від 07 травня 2002 року посвідчено зав. Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицькою Ю.А., зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_3, таким чином ця квартира не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник позов підтримали, просили його задовольнити на підставі доводів позовної заяви, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити на підставі доводів зустрічної позовної заяви, в задоволенні первісного позову просили відмовити.

З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, вимоги відповідача за зустрічним позовом підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 30.06.2001 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили.

07 травня 2002 року між ОСОБА_5 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдарований) укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1, договір посвідчено зав. Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицькою Ю.А. 07 травня 2002 року, зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_3.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.243 ЦК Української РСР за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Позивач вважає, що вказаний договір укладено з метою приховати договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до ч.2 ст.58 ЦК Української РСР якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем, представником позивача не надано жодного допустимого та належного доказу наміру дарувальника укласти договір купівлі-продажу квартири. Відповідач вказав, що дарувальник квартири є його хрещеною матір'ю, подарувала квартиру у зв'язку з від'їздом, сама не мала можливості утримувати квартиру.

На відміну від договору купівлі-продажу, договір дарування є безоплатним, проте позивачем, представником позивача не надано доказів передачі обдарованим коштів дарувальнику за набуття права власності на квартиру.

Тобто, позивачем в обґрунтування позову не надано належних та допустимих доказів на підтвердження удаваності дій сторін при вчиненні оспорюваного правочину, які б були направлені на досягнення інших правових наслідків і приховували іншу волю учасників угоди. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наміру ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укласти договір купівлі-продажу квартири та доказів, які б свідчили про досягнення між сторонами згоди з усіх істотних умов такого договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 24 КпШС майно, одержане кожним з подружжя під час шлюбу в дар є власністю кожного з них, що кореспондується з п.2 ч. 1 ст. 57 СК України, згідно якої особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Вищенаведене свідчить про відсутність підстав для визнання об'єктом права спільної сумісної власності подружжя квартири АДРЕСА_1.

Представник відповідача просив застосувати строк позовної давності щодо вимог про визнання удаваним договору дарування, проте в даному випадку строк позовної давності не порушено, враховуючи час, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права при виникненні спору про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їх на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Сторони визнали факт придбання рухомого майна за час шлюбу, погодили вартість майна та підтвердили його місцезнаходження на час розгляду справи, а саме пральної машини, вартістю 4000 грн., стабілізатора електричної напруги, вартістю 3500 грн., кондиціонера, вартістю 3000 грн., шафи-купе, вартістю 6000 грн., кухонного гарнітуру, вартістю 1315 грн., м'якого куточка «Меркурій», вартістю 4137 грн., мікрохвильової печі, вартістю 2500 грн., дивана, вартістю 1000 грн., стінки, вартістю 1800 грн., шафи дитячої, вартістю 1000 грн., вішалки, вартістю 650 грн., пилососа, вартістю 1000 грн., стола-тумби, вартістю 1000 грн., шафи, вартістю 1000 грн.

Кухонний гарнітур, вартістю 1315 грн., м'який куточок «Меркурій», вартістю 4137 грн. перебувають у позивача у справі, стабілізатор електричної напруги, вартістю 3500 грн., кондиціонер, вартістю 3000 грн., шафа-купе, вартістю 6000 грн., диван, вартістю 1000 грн., стінка, вартістю 1800 грн., шафа дитяча, вартістю 1000 грн., вішалка, вартістю 650 грн., пилосос, вартістю 1000 грн., стіл-тумба, вартістю 1000 грн., шафа, вартістю 1000 грн. перебувають у відповідача у справі, мікрохвильова піч, вартістю 2500 грн. та пральна машина, вартістю 4000 грн. - у матері відповідача.

В судовому засіданні позивач пояснила та надали докази купування майна після розірвання шлюбу - пральної машини «АRISTON» 13.06.2015 року, вартість 7820,90 грн., частини кухонного гарнітуру 23.12.2014 року, вартість 1805 грн., ноутбуку LENOVO 06.02.2015 року, вартість 4999 грн.

Автомобіль марки «Opel», модель «Record», синього кольору, р/н НОМЕР_2, 1985 року випуску, було придбано за час шлюбу, що свідчить про те, що вказаний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя.

Враховуючи пояснення сторін, показання допитаних в судовому засідання свідків, письмові докази, надані сторонами, суду не надано доказів щодо наявності та місцезнаходження на час розгляду справи іншого рухомого майна, вказаного відповідачем в зустрічному позові.

За таких обставин, суд вважає, що в поділі майна, відомості про наявність якого на час розгляду справи у суду відсутні, а також в поділі майна, щодо якого відсутні докази його придбання за час спільного проживання, шлюбу, необхідно відмовити.

При поділі майна суд враховує, що ОСОБА_3 проживає на даний час в квартирі АДРЕСА_1, стабілізатор електричної напруги, вартістю 3500 грн., кондиціонер, вартістю 3000 грн., шафа-купе, вартістю 6000 грн., залишились у вказаній квартирі, виокремлення вказаний речей без втрати їх вартості є утрудненим, пральна машина, вартістю 4000 грн., знаходиться у матері відповідача у справі, позивач має пральну машину «АRISTON», яка була купована після розірвання шлюбу.

Враховуючи позовні вимоги, вимоги зустрічного позову, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Opel», модель «Record», синього кольору, р/н НОМЕР_2, 1985 року випуску, визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Opel», модель «Record», синього кольору, р/н НОМЕР_2, 1985 року випуску, виділити у власність ОСОБА_3 пральну машину, вартістю 4000 грн., стабілізатор електричної напруги, вартістю 3500 грн., кондиціонер, вартістю 3000 грн., шафу-купе, вартістю 6000 грн., всього на загальну суму 16500 грн.; виділити у власність ОСОБА_1 кухонний гарнітур, вартістю 1315 грн., м'який куточок «Меркурій», вартістю 4137 грн., мікрохвильову піч, вартістю 2500 грн., диван, вартістю 1000 грн., стінку, вартістю 1800 грн., шафу дитячу, вартістю 1000 грн., вішалку, вартістю 650 грн., пилосос, вартістю 1000 грн., стіл-тумбу, вартістю 1000 грн., шафу, вартістю 1000 грн., всього на загальну суму 15402 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

При розрахунку компенсації суд виходив з наступного: 16500 грн. - 15402 грн. = 1098 грн. / 2 = 549 грн.

Таким чином, позовні вимоги та вимоги за зустрічним позовом є такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.10,11,88,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання удаваним договору дарування квартири, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя- задовольнити частково.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Opel», модель «Record», синього кольору, р/н НОМЕР_2, 1985 року випуску.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Opel», модель «Record», синього кольору, р/н НОМЕР_2, 1985 року випуску.

Поділити спільне сумісне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 наступним чином:

виділити у власність ОСОБА_3 пральну машину, вартістю 4000 грн., стабілізатор електричної напруги, вартістю 3500 грн., кондиціонер, вартістю 3000 грн., шафу-купе, вартістю 6000 грн., всього на загальну суму 16500 грн.;

виділити у власність ОСОБА_1 кухонний гарнітур, вартістю 1315 грн., м'який куточок «Меркурій», вартістю 4137 грн., мікрохвильову піч, вартістю 2500 грн., диван, вартістю 1000 грн., стінку, вартістю 1800 грн., шафу дитячу, вартістю 1000 грн., вішалку, вартістю 650 грн., пилосос, вартістю 1000 грн., стіл-тумбу, вартістю 1000 грн., шафу, вартістю 1000 грн., всього на загальну суму 15402 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 549 (п'ятсот сорок дев'ять)грн. для зрівняння часток у спільній сумісній власності.

В іншій частині позову відмовити.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі складено 05 грудня 2016 року.

Суддя А. О. Врона