Справа № 645/4983/16-ц
Провадження № 2-з/645/111/16
У Х В А Л А

іменем України

21 листопада 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова, у складі:

головуючого судді Шарко О.П.,

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_4, третя особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Харківської міської ради в особі Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Харківської міської ради в особі Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1.

Також позивач надала суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, не вбачає реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно пунктами 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Зазначені заявником обставини, що викладені у заяві про забезпечення позову, не обґрунтовують необхідність в застосуванні даного виду забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Із змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, не наведено достатніх причин для вжиття цих заходів.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» із змінами від 12.06.2009 року, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановлює ухвалу.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Окрім того, заявником при подачі заяви про забезпечення позову не сплачено судовий збір у відповідності до п.13 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674УІ від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями, за подання до суду заяви про забезпечення позову 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, що на момент подачі заяви складає 275 гривень 60 копійок, підстав для звільнення позивача від сплати судового збору суду не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 153 ч.8 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_4, третя особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Харківської міської ради в особі Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання недійсним договору дарування - відмовити.

Заяву про забезпечення позову разом з додатками повернути заявнику.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Фрунзенського районного суду О. П. Шарко