САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
У Х В А Л А

Справа № 206/227/16-ц

23.02.2016 року Провадження № 2/206/264/16

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ в порядку ст..197 ЦПК України цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СоюзІнвестГрупп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ про звільнення майна з під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з під арешту.

Представник позивача в попереднє судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в попереднє судове засідання явку свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності суд прийшов до наступного.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України, ГПК України, КПК України або КУпАП віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про цивільне право (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «СоюзІнвестГрупп» був укладений кредитний договір №1549. В забезпечення виконання зобовязань за цим договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір іпотеки нерухомого майна, за яким іпотекодавець надав в іпотеку будівлі та споруди за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Базова,4. Позивачу стало відомо, що 23.09.2013 року державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби ДМУЮ та 29.09.2014 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби ДМУЮ було накладено арешт на вищезазначене нерухоме майно. Оскільки позивач має переважне право на задоволення своїх грошових вимог за рахунок предмету іпотеки, вважає, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотеко держателями.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частина 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Господарського кодексу України, основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності.

Згідно з ч. 3 ст. 134 Господарського кодексу України, правовий режим власності та правові форми реалізації права власності у сфері господарювання визначаються цим Кодексом і законом.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011, № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 60 і 87 Закону України «Про виконавче провадження»), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 ГПК.

З пункту 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 року №9 вбачається, що відповідно до статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК.

Позивач посилається на ст.114 ЦПК України щодо виключної підсудності справ про зняття арешту з майна, але ці правила діють в тому випадку, коли справа підсудна місцевому загальному суду.

Дана справа не підсудна Самарському районному суду м. Дніпропетровська, а підсудна господарському суду за складом учасників судового процесу (позивачем та відповідачем по справі є юридичні особи).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі, оскільки спір який виник між сторонами виключає можливість його розгляду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 15, 205 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СоюзІнвестГрупп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ про звільнення майна з під арешту закрити.

Розяснити позивачу, що він може звернутися з даним позовом в порядку господарського судочинства.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, , що розташоване за адресою: 49127, м. Дніпропетровськ, вул. 20 років Перемоги,51, повернути ПАТ КБ «ПриватБанк», який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги,50, судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп., який було сплачено на р/р 0010, МФО 805012, за платіжним дорученням №ВООО3В0ZZR від 13.01.2016 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання її копії. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Зайченко С.В.