Єдиний унікальний номер 741/1500/15
Провадження № 2/741/40/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 29 лютого 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

позивача та її представника ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Носівської міської ради про скасування рішення виконавчого комітету міської ради,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який потім уточнила, зазначивши, що в 1965 році вона отримала дозвіл на забудову та перебудову житлового будинку, а у 1967 році побудувала будинок. У квітні 2010 року вона (позивач) отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: будинок № 26 по вул. Садова в м. Носівка Чернігівської області. 20 жовтня 1993 року виконком Носівської міської ради своїм рішенням затвердив список жителів м. Носівка, яким передано земельні ділянки в приватну власність, та надав дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для передачі у власність громадянам. ОСОБА_3 було включено до списку, але позивач не отримала Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. В серпні 2015 року було проведено обміри земельної ділянки, якою користується позивач, та визначено, що її площа складає 0,1193 га. В жовтні 2015 року Носівська міська рада надала їй (позивачу) три копії земельних шнурових книг колгоспу «Паризька комуна», з яких видно, що в її користуванні була земельна ділянка загальною площею 0,11 га.

ОСОБА_3 просила суд скасувати рішення № 124 від 20 жовтня 1993 року виконкому Носівської міської ради в частині передання їй (позивачу) в приватну власність земельної ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в розмірі 0,09 га за адресою м. Носівка вул. Садова, 26, з тим, щоб потім вона (позивач) мала право приватизувати земельну ділянку площею 0,1193 га.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, стверджувала, що з 1965 року вона користувалася земельною ділянкою площею 0,12 га, а в даний час бажає приватизувати її в тому розмірі. З 2010 року між нею та сусідами виник спір з приводу межі. В липні 2015 року вона (позивач) зверталась до суду з позовом про відновлення межі між сусідніми ділянками, але потім подала заяву про залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, пояснив, що восени 2015 року позивачу було розяснено її право на отримання у власність земельної ділянки площею до 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку без надання дозволу виконавчим комітетом, а для отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства необхідно звертатися до міської ради із заявою та отримувати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Між позивачем та її сусідом виник спір через те, що земельна ділянка, яка належить сусіду позивача, накладалася на земельну ділянку ОСОБА_3 Власник сусідньої земельної ділянки відновив межі, виготовив державний акт та привів його у відповідність з земельною ділянкою.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що у 1965 році колгоспи надавали в користування земельні ділянки, площі яких точно не визначалися. В 1993 році передача земельних ділянок у власність проводилась тільки по заявах громадян, які самі зазначали площі земельних ділянок по видах користування.

Вислухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що з 1965 року позивач (ОСОБА_3 (Микула)) користувалася земельною ділянкою площею 0,1193 га, що підтверджується земельними шнуровими книгами колгоспу «Паризька комуна» (а.с. 17,18,19), листом та схемою обміру земельних ділянок від 25 серпня 2015 року (а.с. 50,51).

ОСОБА_3 є власником будинку № 26 по вул. Садова в м. Носівка Чернігівської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 11, 12).

В 1993 році позивач отримала дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,09 га.

В 1993 році ОСОБА_3 не надавався дозвіл на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства.

До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню правові норми цивільного та земельного законодавства.

Відповідно до ч. 9 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» в редакції від 2 червня 2015 року, якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Станом на теперішній час позивач не замовила та не розробила технічну документацію на отримання у власність земельної ділянки (будь-якого розміру) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Позивач не зверталася до Носівської міської ради з заявою про передачу їй у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд визнає необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що без скасування оскаржуваного рішення, позивач не може отримати у власність земельну ділянку, якою користувалася з 1965 року.

Рішення, про скасування якого просить позивач, не порушує її будь-якого цивільного права, не позбавляє її права замовити технічну документацію для отримання у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та не є перешкодою для звернення з заявою про передачу земельної ділянки площею 0,0193 га у власність для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав.

Спосіб захисту, який обрала позивач, не передбачений ЦК України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 122 Земельного кодексу України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій», ст. 15,16 ЦК України, ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до виконавчого комітету Носівської міської ради про скасування рішення виконкому № 124 від 20 жовтня 1993 року в частині передання в приватну власність земельної ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в розмірі 0,09 га за адресою м. Носівка, вул. Садова, 26.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв