24 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КузнєцоваВ.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (ОСОБА_6) про стягнення боргу за договором позики;
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що восени 2008 року між ним та ОСОБА_6 було укладено договір позики, згідно якого останній позичив грошові кошти в розмірі 16 000 дол. США, які зобов'язувався повернути за півроку з часу їх одержання. Після шести місяців ОСОБА_6 позиченої суми грошей не повернув та 04 травня 2009 року надав письмову розписку про повернення позичених 16 000 дол. США - 09 червня 2009 року, однак своїх зобов'язань не виконав, заявляючи, що таких грошей в наявності в нього немає. Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив стягнути заборгованість за договором позики.
У листопаді 2011 року ОСОБА_6 (який в подальшому у встановленому законом порядку змінив прізвище та імʼя на ОСОБА_5) звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_4 про стягнення коштів.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 (ОСОБА_5.) зазначав, що він позичив у ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі
16 000 дол. США, про що 04 травня 2009 року було складено розписку. Згідно цієї розписки ОСОБА_6 (ОСОБА_5.) передано
ОСОБА_4 в заставу автомобіль марки «Мерседес-Актрос», 2000 року виписку, державний номерний знак НОМЕР_1, та причіп до автомобіля.
07 липня 2009 року на пропозицію ОСОБА_4 та його брата даний автомобіль та причіп було знято з обліку, з метою продажу для проведення взаєморозрахунку по позиці згідно розписки. Знятий з обліку автомобіль, а також документи на нього, були передані ОСОБА_4 та його брату. Вказував, що звернення ОСОБА_4 з позовом про повернення коштів згідно розписки безпідставне, оскільки в нього в заставі його автомобіль, вартість якого перевищує розмір позики. Згідно висновку експертного дослідження середня вартість переданого в заставу автомобіля та причіпа становить 318 840 грн 17 коп., а тому ОСОБА_6 (ОСОБА_5.) просив задовольнити його позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_4 кошти в розмірі 318 840 грн 17 коп.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від

24 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість по договору позики від 04 травня 2009 року в розмірі 16 000 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення по курсу НБУ становить 127 888 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення 318 840 грн 17 коп. відмовлено.

Ухвалою Яворівського районного суду Львіської області від 05 червня 2015 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі

№ 2-997/2011 (провадження № 2-460/197/13) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (колиш. ОСОБА_6.) про стягнення боргу по договору позики та за зустрічним позовом ОСОБА_5 (колиш. ОСОБА_6.) до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2016 року рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 грудня

2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (ОСОБА_6.) про стягнення боргу по договору позики відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (ОСОБА_6.) про стягнення боргу за договором позики, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що договір позики не виконано з вини відповідача, а тому порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку.

Судами встановлено, що 04 травня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (ОСОБА_6.) було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 16 000 дол. США, згідно якої останній зобов'язувався повернути позичені кошти в строк до 09 червня 2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що ОСОБА_5

(ОСОБА_6.) не повернув борг, а тому права ОСОБА_4 підлягають захисту в судому порядку шляхом стягнення заборгованості по договору позики.

Судові рішення в частині зустрічних позовних вимог

ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів в касаційному порядку не оскаржуються, а тому судом касаційної інстанції не перевіряються.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5

(ОСОБА_6.) про стягнення боргу по договору позики, тому що судові рішення в цій частині законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 січня

2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (ОСОБА_6) про стягнення боргу за договором позики, в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (ОСОБА_6) про стягнення боргу за договором позики; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова