Справа № 575/1256/15-ц
Провадження № 2/575/16/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 р. смт. Велика Писарівка

Великописарівський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Вюник Н.Г.

при секретарі Бондар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Писарівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Правдинського робітничого кооперативу Сумської облспоживспілки про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі просять ухвалити рішення суду, яким визнати за ними право спільної сумісної власності на житловий будинок та господарські споруди, а саме ? частину гаража-сараю, погріб та огорожу, який розташований на вул. Правдинській, 50 смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області, за набувальною давністю. Свої вимоги мотивують тим, що в 1990 році відповідно ордера, виданого Кириківською селищною радою, вони вселились в даний будинок та були зняті з квартирної черги. Даний будинок був побудований за їх участю Правдинським робітничим кооперативом. З дня вселення і по даний час вони постійно проживають в даному будинку та відкрито володіють ним, є добросовісними володільцями і тому вважають, що право власності на будинок набули за набувальною давністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та пояснив, що він безпосередньо приймав участь у будівництві будинку, а саме привозив цеглу, блоки, розпилював матеріал, завозив землю, робив огорожу та приймав участь у проведенні інших робіт за власні кошти, витративши близько 1000 крб. У будинку проживає інвалід війни I групи і тому вважає, що будинок є його власність, оскільки він тривалий час проживає в цьому будинку. Доказів, які б підтверджували використання власних коштів при будівництві, не надано.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона працювала у Правдинському робітничому кооперативі та перебувала на черзі для отримання житла. Правдинський робітничий кооператив розпочав будівництво будинків, які перед початком будівництва були розподілені і визначено хто буде вселятися в будинок та запропонували слідкувати за будівництвом. Будівництвом займався її чоловік. У ході будівництва використовувались власні кошти, праця членів сімї та родичів. У послідуючому здійснювалися ремонтні роботи, замінювалось обладнання за власні кошти. В будинку проживає інвалід I групи, але вона при сплаті квартирної плати робітничому кооперативу пільгами не користується. Крім того, в даному будинку вона та члени її сімї проживають понад 25 років і тому вважає, що відповідно до вимог закону вони набули право власності на будинок за набувальною давністю. Вважає, що Правдинський робітничий кооператив у звязку з ліквідацією неправомірно вимагає викупити будинок. Докази, які б підтверджували вкладення власних коштів позивачів у будівництво, не надала. Заміна обладнання та ремонтні роботи проводились без дозволу власника, Правдинського робітничого кооперативу.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився.

Представник позивачів ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивачі приймали безпосередню участь в будівництві будинку як власними коштами так і власною працею та працею своїх рідних, бо вважали будинок своєю власністю. На законних підставах, на підставі ордеру, вселилися в даний будинок, є добросовісними володільцями, відкрито і безперервно з 02 серпня 1990 року володіють ним, а тому, відповідно до ст. 344 ЦК України здобули право власності на будинок з господарськими спорудами за набувальною давністю.

Представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно у 1989 році загальними зборами пайщиків Правдинського робітничого кооперативу було вирішено побудувати чотири житлових будинків та магазин. Було заказано проектно-кошторисну документацію, паспорта на будівництво. Земельна ділянка під будівництво виділена колгоспом, яка в послідуючому перейшла у власність Кириківської селищної ради, якою користується Правдинський робітничий кооператив. Будинки будувалися для чотирьох сімей, які повинні були контролювати якість будівництва, про що вона повідомила кожного, хто повинен був вселятися в будинок. Правдинським робітничим кооперативом було проведено повне фінансування робіт по проектно-кошторисній документації та закуплене обладнання для кухні, ванної кімнати. Виконання робіт, які не були включені в кошторисну документацію, можливо проводились за кошти позивачів - завезення землі, будівництво огорожі, але будівельний матеріал виділявся робітничим кооперативом. Після закінчення будівництва будинку за кошти робітничого кооперативу було проведено газифікацію будинку, виготовлено проектну документацію, проведено фінансування виконання робіт та оснащено будинки опалювальними котлами, плитами та іншим обладнанням. Вселилась ОСОБА_1 та члени її сімї в будинок відповідно до рішення правління робітничого кооперативу на підставі ордеру, який надає їй та членам її родини право користуватися власністю робітничого кооперативу. В 90-х роках ОСОБА_1 зверталась з проханням дозволити їй приватизувати будинок, але у звязку з тим, що майно споживчої кооперації не підлягає приватизації, а є власністю членів кооперативу, її було відмолено. Вона не є членом робітничого кооперативу. За користування будинком на даний час сплачує квартплату. Деякий період відмовлялась від сплати квартирної плати, відмовилась від укладання договору найму будинку та не виконала до цього часу рішення суду. Два інші будинки, які були власністю робітничого кооперативу, було продано. Будинки по вул. Правдинській, 50, в якому мешкає ОСОБА_1, та 48, в якому мешкає ОСОБА_6, в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області, є власністю робітничого кооперативу. Як власник, робітничий кооператив сплачує податок на нерухомість, земельний податок, нараховує амортизацію, а також має право збільшити або зменшити балансову вартість свого майна. На даний час розпочато процедуру ліквідації Правдинського робітничого кооперативу і все належне майно продається, а членам кооперативу виплачується належна частка у майні кооперативу. Тому, ОСОБА_1 запропоновано викупити будинок, в якому вона та члени її родини проживають. Підстав для задоволення позовних вимог не вбачає.

У судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 1990 року Кириківською селищною радою видано ордер на жиле приміщення № 1 ОСОБА_1 з сімєю із чотирьох чоловік: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на жилий будинок з чотирьох кімнат жилою площею 61, 1 кв.м. по вул. Правдинській, 50. В ордері зазначено, що він є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів ( а.с. 12).

З акту державної приймальної комісії про введення в експлуатацію закінченого будівництва будинку в смт. Кириківка, вул. Правдинська, 50 Великописарівського району Сумської області від 28 грудня 1989 року та затвердженого рішенням Великописарівської районної ради народних депутатів 29 грудня 1989 року слідує, що кошторисна вартість основних засобів, прийнятих в експлуатацію, складає 40064 карбованців, прийнято з оцінкою добре ( а.с. 192-195 ).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Правдинська, 50 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області, форма власності - колективна. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 20 січня 2000 року № 6 ( а.с. 11).

Право власності Правдинського робітничого кооперативу на житловий будинок по вул. Правдинська, 50 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 55).

Земельна ділянка площею 0, 15 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Правдинська, 50 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області перебуває у комунальній власності ( а.с. 56-57).

Відповідно до технічного паспорта на домоволодіння по вул. Правдинській, 50 смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області власник - Правдинський робітничий кооператив, домоволодіння складається з житлового будинку, сарай гараж, погріб, огорожа. Жила площа будинку - 61, 1 кв.м., загальна площа - 122,3 кв.м. ( а.с. 196-204).

30 серпня 2000 року ОСОБА_1 зверталася до загальних зборів пайовиків Правдинського робкоопу з заявою про приватизацію житлового будинку, в якому вона мешкає ( а.с. 152).

На лист-звернення до народного депутата України ОСОБА_8 ОСОБА_6 та ОСОБА_1 прокуратурою Сумської області надано відповідь та розяснено, що вони можуть звернутися до суду про визнання права власності на житлові будинки за набувальною давністю. Підстав для вжиття заходів прокурорського реагування не вбачається ( а.с.17-18).

Правдинським робітничим кооперативом, починаючи з 2003 року ОСОБА_1 пропонувалось укласти договір найму житлового приміщення (а.с. 58-76) та викупити займаний ОСОБА_1 будинок ( а.с.79-84, а.с.153).

Правдинський робітничий кооператив повідомив ОСОБА_1, що прийнято рішення про ліквідацію Правдинського робітничого кооперативу та запропоновано викупити будинок, в якому вона мешкає по вул. Правдинська, 50 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області ( а.с. 19).

Правдинський робітничий кооператив звертався до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості по квартирній платі, що підтверджується рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 04 червня 2003 року ( а.с. 154-158).

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 02 серпня 2010 року за позовом Правдинського робітничого кооперативу до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9 про витребування майна, що є власністю позивача, та зустрічним позовом про зобовязання укласти договір найму житла, в задоволенні позову та зустрічного позову відмовлено. ( а.с. 13-14).

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 26 лютого 2009 року зобовязано ОСОБА_1 укласти договір найму житлового будинку, який знаходиться в с. Кириківка, вул. Правдинська, 50, на умовах, визначених Правдинським робітничим кооперативом, крім п.1, 4.1 про те, що житло передається у тимчасове користування строком на один рік (а.с. 77-78).

Позивачами надано товарні чеки, датовані 2012-2015 роками, про придбання ними змішувачів, раковин, опалювальних котлів, вікна пластикового, унітазу, плитки, але більшість чеків без зазначення назви магазину або підприємця ( а.с. 110-117). З пояснення позивачів слідує, що ними було проведено заміну обладнання, яке вийшло з ладу за строком експлуатації.

20 листопада 2015 року рішенням загальних зборів пайовиків Правдинського робітничого кооперативу прийнято рішення про дооцінку будинків по вул. Правдинська № 48, № 50 по 120000 гривень кожен. Запропоновано викупити їх, а в разі відмоми - виставити на продаж ( а.с. 85). Цим рішенням обрано ліквідатором Правдинського робітничого кооперативу ОСОБА_5 (а.с. 86).

Балансова вартість будинку підтверджується випискою з балансу Правдинського робітничого кооперативу і на 01 січня 2016 року складає 120000 гривень. Відповідно до копій бухгалтерських довідок, рахунку головної книги Правдинського робітничого кооперативу після нарахування амортизації на житловий будинок № 50 у 2015 році, проведено дооцінку основних засобів до реальної ціни, в тому числі будинку №50 по вул. Правдинська в смт. Кириківка ( а.с.148, 177-179 ).

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона проживає в будинку по вул. Правдинська, 48 в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області по сусідству з ОСОБА_1 Вони разом працювали в Правдинському робітничому кооперативі і їм було запропоновано отримати будинки, які будував робкооп, але при умові участі в будівництві. Тому вони приймали участь у будівництві будинків своєю працею, а також коштами. Вона вважає, що будинки є їх власністю, оскільки вони приймали участь у будівництві, підтримували їх, тривалий час проживаючи в них.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона проживає напроти будинку ОСОБА_1 і бачила, що ОСОБА_2 постійно бував на будівництві будинку, завозив будівельні матеріали, розвантажував машини, але хто фінансував будівництво будинку та чи використовував власні кошти ОСОБА_3 для будівництва будинку їй не відомо.

Давши аналіз, дослідженим в ході судового розгляду, доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися обєктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Відповідно до ст. 2 ОСОБА_11 України «Про власність » право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Ст. 20 цього закону зазначає, що суб'єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об'єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об'єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами.

Як слідує з ОСОБА_11 України «Про кооперацію» - споживчий кооператив (споживче товариство) - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для організації торговельного обслуговування, заготівель сільськогосподарської продукції, сировини, виробництва продукції та надання інших послуг з метою задоволення споживчих потреб його членів.

Відповідно до ст. 15 ОСОБА_11 України «Про кооперац ію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до компетенції яких належить:

- затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу;

- утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу;

- заслуховування звітів його органів управління і органів контролю;

- затвердження порядку розподілу доходу кооперативу;

- визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв;

- визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу;

- визначення розмірів оплати праці голови правління, голови ревізійної комісії (ревізора), а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністькооперативу;

- затвердження річного звіту і балансу кооперативу;

- затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства;

- прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном;

- утворення спеціальних комісій із залученням як консультантів найманих працівників;

- прийняття рішень про вступ кооперативу до кооперативних об'єднань;

- прийняття рішень про реорганізацію або ліквідацію кооперативу.

ОСОБА_11 України «Про споживчу кооперацію» слідує, що споживча кооперація в Україні - це добровільне об'єднання громадян для спільного ведення господарської діяльності з метою поліпшення свого економічного та соціального стану. Вона здійснює торговельну, заготівельну, виробничу та іншу діяльність, не заборонену чинним законодавством України, сприяє соціальному і культурному розвитку села, народних промислів і ремесел, бере участь у міжнародному кооперативному русі.

Споживча кооперація незалежна у своїй діяльності від органів державної влади, політичних партій та громадських організацій.

Забороняється будь-яке втручання, що може обмежувати права споживчої кооперації або перешкоджати їх здійсненню, якщо це не передбачено законом.

Відповідно до ст. 9 ОСОБА_11 України «Про споживчу кооперацію» власність споживчої кооперації є однією з форм колективної власності. Вона складається з власності споживчих товариств, спілок, підпорядкованих їм підприємств і організацій та їх спільної власності. Кожний член споживчого товариства має свою частку в його майні, яка визначається розмірами обов'язкового пайового та інших внесків,а також нарахованих на них дивідендів.

Володіння, користування та розпорядження власністю споживчої кооперації здійснюють її органи відповідно до компетенції, визначеної статутами споживчих товариств та їх спілок .

Власністю споживчих товариств є засоби виробництва, вироблена продукція та інше майно, що належать їм, і необхідні для здійснення статутних завдань. Споживчим товариствам та їх спілкам можуть належати будинки, споруди, устаткування, транспортні засоби, машини, товари, кошти та інше майно відповідно до цілей їх діяльності.

Власність споживчих товариств утворюється з внесків їх членів, прибутків, одержуваних від реалізації товарів, продукції, послуг, цінних паперів та іншої діяльності, не забороненої чинним законодавством.

Власність спілок споживчих товариств утворюється з майна, переданого їх членами, коштів, одержаних від господарської діяльності підприємств і організацій спілки, реалізації цінних паперів та іншої діяльності.

Суб'єктами права власності споживчої кооперації є члени споживчого товариства, трудові колективи кооперативних підприємств і організацій, а також юридичні особи, частка яких у власності визначається відповідними статутами.

Власність споживчої кооперації є недоторканною, перебуває під захистом держави і охороняється законом нарівні з іншими формами власності. Забороняється відволікання майна споживчих товариств та їх спілок на цілі, не пов'язані з їх статутною діяльністю.

Майно споживчих товариств та їх спілок може бути продано, передано, здано в оренду, надано в позичку і безплатне тимчасове користування членам споживчих товариств, державним, кооперативним та іншим організаціям, трудовим колективам, окремим громадянам тільки за рішенням загальних зборів, конференцій та з'їздів відповідних спілок або уповноважених ними органів ( ст. 10 ОСОБА_11 України «Про споживчу кооперацію»).

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 13 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.

З огляду на викладене, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

З узагальнення Верховного Суду України «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних прав» зазначено, що наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, але не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути обєктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Згідно ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15, ч. 1 ст.16, ч. 1 ст.20 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що власником спірного майна, будинку по вул. Правдинській, 50 в с. Кириківка Великописарівського району Сумської області, є Правдинський робітничий кооператив, право власності за яким зареєстровано відповідно до чинного законодавства, як колективна форма власності.

Позивачі вселились в даний будинок на підставі ордера, який є підставою для вселення та користуються даним будинком на законних підставах, сплачуючи квартирну плату, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки положення ст. 344 ЦК України на дані правовідносини не поширюються.

Керуючись ст.ст. 3,10, 60, 213, 214, 215, 223 ЦПК України,

ст.ст.15, 16, 20, 344 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Правдинського робітничого кооперативу Сумської облспоживспілки про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Великописарівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 05 квітня 2016 року.

Суддя Н.Г. Вюник