АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівЛевенця Б.Б., Усика Г.І.
при секретаріЛознян О.С.

за участю: представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Державної служби інтелектуальної власності України, Державної фіскальної служби України про визнання недійсним патенту на промисловий зразок, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 11 січня 2016 року позов задоволено. /т. 2 а.с. 4-8/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що жодним чином права позивача порушено не було, свобода в галузі зовнішньоекономічної діяльності також, оскільки жодних доказів, що позивачем здійснюється така діяльність суду не надано, як і доказів можливості постачання виробу на українські заводи. Також зазначив, що висновок експерта, з приводу дослідження промислового зразку, був упереджений, оскільки позивач звернувся до суду вже отримавши висновок за підписом експерта ОСОБА_8, в подальшому судом першої інстанції була призначена судова експертиза, виконана тим же експертом, заяву про відвід експерту суд першої інстанції відхилив. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який з'явився у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, на підставі наступного.

№ справи 760/20577/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4461/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Кицюк В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Судом встановлено, що 25 січня 2012 року зареєстровано патент України на промисловий зразок НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявою ОСОБА_6, який став власником патенту /а.с.83/.

Позовні вимоги зводяться до того, що позивач планує укласти договори з вітчизняними виробниками лікарських засобів на поставку їм пробок гумових іноземних виробників, що мають бути ввезені з-за кордону та підлягатимуть митному оформленню. Разом з тим, існують перешкоди в здійсненні такої підприємницької діяльності, оскільки Державною фіскальною службою України 12 жовтня 2012 року за № 534 (на той час Державна митна служба) до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності включено промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстрований 25 січня 2012 року за ОСОБА_6

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами ч. 1. ст. 461 ЦК України про те, що промисловий зразок вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим та п. «а» ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» про те, що патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності запатентованого промислового зразка умовам патентоспроможності, визначеним цим Законом та ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про охорону прав на промислові зразки» передбачено, що промисловий зразок відповідає умовам патентоспроможності, якщо він є новим.

Встановивши, що відповідно до висновку судової експертизи в матеріалах справи містяться відомості, згідно з якими сукупність суттєвих ознак промислового зразка «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_1 від 25 січня 2012 року стала загальнодоступною в світі до дати подання заявки на реєстрацію, а саме до 20 грудня 2011 року, на спростування вказаного доказу стороною відповідача не було надано відповідних доказів, висновок експерта не був спростований, заяв і клопотань щодо проведення повторної експертизи сторони не заявляли, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Причиною виникнення спору у справі є питання щодо наявності правових підстав для захисту прав позивача в обраний ним спосіб.

Відповідно до ст. 431 ЦК України порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Згідно зі ст. 432 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 ЦК України.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 статті 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом; право власності на знак засвідчується свідоцтвом; обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Статтею 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» визначено, що порушенням права власника свідоцтва вважається будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені ст. 16 цього Закону.

За приписами статті 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Використанням знака визнається, зокрема, нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Вимогами ст. 26 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» передбачено, що будь-яке посягання на права власника патенту, передбачені статтею 20 цього Закону, вважається порушенням прав власника патенту, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника патенту таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику патенту заподіяні збитки. Вимагати поновлення порушених прав власника патенту може за його згодою також особа, яка придбала ліцензію.

Так, промислові зразки, що відповідають такій ознаці як новизна, можуть отримувати правову охорону у вигляді патенту на промисловий зразок. При цьому при здійсненні експертизи офіційна установа перевіряє виключно наявність у промислового зразка всіх заявлених суттєвих ознак, при цьому відсутній обов'язок щодо перевірки вказаною установою наявності аналогічних промислових зразків за межами України, дані щодо конфлікту інтересів зареєстрованого патенту ОСОБА_6 з іншими закордонними виробниками та яким чином вказане стосується прав позивача в матеріалах справи також відсутні.

Отже, право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обов'язком суду, який має приймати рішення зі справи в межах позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручи до уваги як можливість у той чи іншій спосіб захистити порушене право (за наявності підстав для цього), так і необхідність подальшого виконання прийнятого судом рішення.

Проводячи оцінку поданих сторонами доказів, суд першої інстанції зазначені вище обставини залишив поза увагою, та не з'ясував чим підтверджуються права позивача використовувати в своїй господарській діяльності об'єкти права інтелектуальної власності відповідача, яке право позивача порушено, та дійшов до помилкового висновку про задоволення позову.

Крім того, ч. 1 ст. 143 ЦПК України встановлено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

В порушення зазначених вище вимог, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним патенту керувався висновком експертизи об'єктів інтелектуальної власності № 1028 від 15 червня 2015 року, який виконано одним і тим же експертом ОСОБА_8 / т. 1 а.с.152/, що і висновок, виконаний на замовлення позивача, в процесі розгляду справи / т. 1 а.с. 121/, про що також наголошувалось ОСОБА_6

Таким чином, заважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11 січня 2016 року - задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11 січня 2016 року -скасувати, постановивши нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: