Справа 165/307/16-ц
Провадження 2/165/238/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Галушки О.Г.,

за участю секретаря судових засідань Дячук С.Л.,

прокурора Данилюка О.В.,

представника позивача Думич І.О.,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нововолинську цивільну справу за позовом виконавчого комітету Нововолинської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

встановив:

11 лютого 2016 року виконавчий комітет Нововолинської міської ради звернувся в суд в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 19 березня 2012 року неповнолітній ОСОБА_4 перебуває на обліку в службі у справах дітей у зв'язку із систематичним залишенням місця постійного проживання та навчання. З цього ж приводу він неодноразово перебував у притулку для дітей в м.Рожище та в центрі соціально-психологічної реабілітації у м.Ковель. За результатами проведеної роботи працівниками вказаних закладів встановлено, що поведінка неповнолітнього ОСОБА_4 є неадекватною, дитина потребує обстеження у лікаря психіатра, про що було проінформовано його матір ОСОБА_3 та рекомендовано провести таке обстеження. Проте відповідач не виконала вказаних рекомендацій, що свідчить про її байдужість до стану здоров'я дитини.

04 вересня 2015 року працівниками служби у справах дітей, спільно з працівниками кримінальної міліції у справах дітей Нововолинського МВ УМВС під час проведення рейду «Урок» було виявлено, що неповнолітній ОСОБА_4 не приступив до навчання у новому навчальному році та не є учнем жодного навчального закладу. Працівниками служби неодноразово проводилась профілактична бесіда з матір'ю неповнолітнього, наголошувалось про обов'язковість здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, однак вона відмовилась влаштовувати сина на навчання у школу.

Відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків за ст.184 КУпАП. Крім того, 15 січня 2016 року питання щодо виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків слухалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини за участю матері неповнолітньої дитини, де їй вкотре було наголошено на неналежному вихованні сина та запропоновано здати документи дитини у загальноосвітню школу №5 м.Нововолинська. Проте відповідач відмовилась та наполягала влаштувати сина в інтернатний заклад, мотивуючи, що не має впливу на сина та згідна, щоб її позбавили батьківських прав відносно нього. Враховуючи ці обставини, позивач просить позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в користь особи або на рахунок закладу, де буде утримуватись дитина в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник позивача Думич І.О. позовні вимоги підтримала з наведених у позові підстав, пояснила, що наявні всі підстави для позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4, оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я дитини та не проводить роботу з тим, щоб дитина здобула освіту.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що за неповнолітнім сином доглядає, годує та одягає, батьківські обов'язки виконує належним чином, всіляко піклується про нього, однак не має впливу щодо його поведінки, так як виховує сина самостійно без батька. Просить не позбавляти її батьківських прав відносно сина ОСОБА_4

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що є головним спеціалістом управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради. До неї неодноразово надходила інформація, що син відповідача ОСОБА_4 пропускає школу, не ночує вдома, мав приводи в міліцію щодо неналежної поведінки. Згодом їй стало відомо, що неповнолітня дитина взагалі не відвідує школу, а його матір забрала зі школи документи ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_6 вказала на те, що неповнолітній ОСОБА_4 перебуває на обліку в службі у справах дітей з 2012 року у зв'язку із систематичним залишенням місця постійного проживання. Крім того, в грудні 2014 року відповідач ОСОБА_3 забрала документи неповнолітнього сина із Суходільської середньої школи, і з того часу він ніде не навчається.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що працює головним спеціалістом центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді при Нововолинській міській раді. Вказала, що протягом 2015 року відповідач ОСОБА_3 була проінформована про необхідність здобуття її неповнолітнім сином ОСОБА_4 повної загальної середньої освіти, неодноразово з нею проводились профілактичні бесіди з цього приводу та було надано інформацію про існуючі освітні заклади.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, думку прокурора, який заперечив щодо доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 має неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, де його батьками вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_3 (а.с.3).

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей.

Пунктом 16 цієї постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається із копії листа начальника управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради №1047/01-21 від 28.09.2015 року, неповнолітній ОСОБА_4 у 2015-2016 навчальному році не приступив до навчання, особова справа дитини знаходиться у матері ОСОБА_3, у зв'язку з чим управління освіти просить сприяння служби у справах дітей у залученні неповнолітнього до навчання (а.с.10).

Із довідки, виданої Нововолинським МВ УМВС України у Волинській області №81 від 20 січня 2015 року слідує, що неповнолітній ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, також в ході проведення перевірки встановлено, що його матір ОСОБА_3 неналежно виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання свого неповнолітнього сина (а.с.9).

Факт неодноразового перебування неповнолітнього ОСОБА_4 у притулку для дітей в м.Рожище підтверджується копіями листів №226 від 07.05.2015 року та №177 від 01.04.2015 року, адресованих начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради (а.с.11,12).

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Статтею 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Актами обстеження умов проживання неповнолітнього ОСОБА_4 від 04.09.2015 року та 03.11.2015 року підтверджено, що йому створені усі необхідні умови для проживання, розвитку та виховання за місцем проживання матері - відповідача ОСОБА_3 (а.с.7, 8).

З висновку виконавчого комітету Нововолинської міської ради як органу опіки і піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 21.01.2016 року №43 вбачається, що матір неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_3 самоухилилась від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому є необхідність у позбавленні його батьківських прав (а.с.6).

Проте суд, зважаючи на положення ч. 6 ст.19 Сімейного Кодексу України не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно сина ОСОБА_4, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, службою у справах дітей не були з'ясовані дані про особу відповідача, зокрема, її матеріальний стан, побутові умови, характеризуючи дані, тощо, що в сукупності свідчить про неповноту, однобокість та необґрунтованість наданого висновку. Разом з тим, це суперечить інтересам дитини, так як має на меті позбавити дитину матері без належних на те підстав, яка в судовому засіданні пояснила, що виходячи із свого матеріального становища, вона всіляко турбується про сина ОСОБА_4, у них є взаєморозуміння між собою, син ставиться до неї добре. Отже, зазначені обставини не є свідченням про навмисне ухилення від батьківського обов'язку та винну поведінку відповідача.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведені обставини, аналізуючи норми зазначеного законодавства, суд вважає, що позивачем не доведений факт ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4, натомість встановлено, що матір намагається налагодити стосунки з дитиною, розлучення матері із сином ОСОБА_4 не буде відповідати інтересам останнього. Жодних належних і допустимих доказів для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав з інших підстав позивачем суду не надано, а тому вимога про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно сина ОСОБА_4 є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Також, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, яка є похідною від заявленої вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав.

Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, при зверненні до суду за даними вимогами позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати по даній справі віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 164, 166 СК України, суд, -

вирішив :

У задоволенні позову виконавчого комітету Нововолинської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не було скасовано.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Г. Галушка