Справа № 278/2597/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 березня 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Зубчук І.В.
секретаря Безпалько В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк», третьої особи відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції про звільнення заставленого майна з-під арешту, -
Під час продажу предмету договору іпотеки Банку стало відомо, що відділом державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції було накладено арешт на все майно ОСОБА_2, в тому числі на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав зазначених в ньому.
Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» в судове засідання не зявилися. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи за адресою проживання та за місцезнаходженням, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення на позовну заяву.
З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.
Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти.
Відповідно до вищевказаного договору на забезпечення виконання основного зобовязання, ОСОБА_1 надала в заставу належний їй житловий будинок загальною площею74,20 кв.м., що розташований по вул.Чапаєва, 10 в с.Двірець Житомирського району Житомирської області.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2012 року позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZRZ0GI від 07 квітня 2008 року в сумі 245716,12 гривень звернути стягнення на предмет застави: будинок загальною площею 74,20 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою:вул.Чапаєва, 10 в с.Двірець Житомирського району Житомирської області, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, зотриманням дубліката правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки (а.с.8-9).

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно положень статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладений арешт, належить йому, а не боржникові, може звернутися до суду із позовом про визнання права на майно і про звільнення майна із під арешту.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Згідно зі ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмету застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимог, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що пріоритет обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Наведене кореспондується і з положеннями ст.18 Закону України «Про заставу».

Заборона на відчуження вищевказаного майна зареєстрована 07 квітня 2008 року за №6963944, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.-6).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції ОСОБА_3 від 03 листопада 2011 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.7).

За наведених обставин, суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач не заявляв вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим ст. 11 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 572, 589 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 169, 213-215 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження», Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Закон України «Про заставу», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Звільнити з-під арешту заставне майно, а саме: житловий будинок загальною площею 74,20 кв.м., що розташований по вул.Чапаєва, 10 в с.Двірець Житомирського району Житомирської області та земельну ділянку, площею 2500 кв.м., кадастровий номер :06:001:0056, що розташована за адресою: вул.Чапаєва, 10 в с.Двірець Житомирського району Житомирської області, що належить на праві власності ОСОБА_1 (іден.код НОМЕР_1), накладеного згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції ОСОБА_3 №28850750 від 03 листопада 2011 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати щодо виклику до суду в сумі 420 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: І. В. Зубчук