Справа № 521/2738/16-ц
Провадження №2-о/521/106/16
УХВАЛА

Про відмову у відкритті провадження

11 лютого 2016 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гранін В.Л., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, зацікавлена особа КП «Міське агентство з приватизації житла», про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися до суду з заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання у кімнаті №324 за адресою: м. Одеса, вул. Багрицького, 5/7, з червня 2009 року і до теперішнього часу. При цьому, будь якою відмови зацікавленої особи не надали, як того вимагає п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року з змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

У ч. 2 ст. 256 ЦПК України, йдеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 ст. 256 ЦПК України. До таких умов віднесено:

1. Встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права;

2. Коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення;

3. Заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує юридичний факт;

4. Встановлення факту не посвідчується з наступним вирішенням спору про право.

Заявник указує в заяві до суду, що йому необхідно встановити ці факти для поновлення належної йому пенсії.

В п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року з змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» указано: при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. В п.3 цієї Постанови вказано, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. В п.7 Постанови прописано, що разом з цим для розгляду в порядку окремого провадження не може бути прийнята заява про встановлення факту родинних відносин, якщо заявник порушує справу з метою підтвердити в наступному своє право на жиле приміщення або на обмін жилого приміщення. У разі відмови в задоволенні вимог про визнання права на жилу площу або на обмін жилого приміщення, заінтересована особа має право звернутись до суду з відповідним позовом.

Заявники в заяві до суду вказують, що даний факт їм необхідно встановити для приватизації житлових приміщень і гуртожитку. Таким чином, дана заява подана до суду з метою надалі підтвердити своє право на жиле приміщення і як наслідок право на його приватизацію.

На підставі цієї Постанови в п.4 Листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК.

Таким чином, з урахуванням того, що ордер на житлове приміщення виданий ще в 2009 році, на думку суду, фактично з цієї даної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право на житлове приміщення та права на його приватизацію, який повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства, якщо заявники будуть оскаржити дії відповідних органів у відмові в приватизації, чи в порядку позовного провадження в цивільному судочинстві про визнання права на житлове приміщення.

Тому, на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки з заяви про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Така відмова на думку суду буде відповідати вимогам Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року з змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в якій в п.1 указано, що в порядку окремого провадження розглядаються такі справи, якщо встановлення факту не посвідчується з наступним вирішенням спору про право, а в п.2 указано, що відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена до суду.

Керуючись ст. ст. 83,122, 256 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, зацікавлена особа КП «Міське агентство з приватизації житла», про встановлення юридичного факту.

Повернути заявнику ОСОБА_1 Олександріни судовий збір у розмірі 275 грн. 61 коп., сплачену по квитанції № 15204424 від 09.02.2016 року (банк отримувач ГУ ДКСУ в Одеській області).

Цю ухвалу невідкладно надіслати заівнику разом із заявою та всіма доданими до неї документами..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5- денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя