Справа №480/1711/16-ц 01.12.2016 01.12.2016 01.12.2016
Провадження №22-ц/784/2630/16
справа № 480/1711/16-ц
провадження № 22ц-784/2630/2016 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
категорія 27 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2016 року, ухваленого

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и л а:

В червні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що згідно з договором від 18 лютого 2011 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 порушує кредитні зобовязання та має станом на 31 березня 2016 року заборгованість у розмірі 13341 грн. 74 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту 534 грн. 23 коп., заборгованості по процентам 8546 грн., пені 3150 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 611 грн.51 коп. штраф ( процентна складова), позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду відповідач не зявився. Як видно з повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.92), відповідач своєчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, а тому його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач здійснив останній платіж 25 лютого 2013 року, а позивач звернувся до суду у червні 2016 року, тобто з пропуском 3-річного строку для звернення до суду, то відсутні підстави для стягнення кредитної заборгованості.

Проте, не з усіма висновками суду першої інстанції можна погодитися.

Відповідно до статті 526, частин 1 статті 530 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки (стаття 611 ЦК).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина 1 статті 530 ЦК).

Статтею 256 ЦК визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки штрафу, пені ( частина 2 статті 258 ЦК).

Частиною 5 статті 261 ЦК передбачено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною 3 статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2011 року, на підставі письмової заяви ОСОБА_3, між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови та Правила), а також довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (далі Довідка), з якою відповідач був ознайомлений особисто, про що свідчить його підпис, позичальник зобовязався здійснювати погашення кредиту та відсотків щомісячно, до 25-го числа кожного місяця, наступного за звітним, у розмірі мінімального платежу 7% від суми заборгованості.

Крім того, вказаним пунктом Умов та Правил визначено строк повернення кредиту в повному обсязі 211-й день з моменту виникнення заборгованості (а.с. 31).

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення обовязкових щомісячних платежів), а також повернення всього кредиту, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок відповідача повертати борг частинами, а також строк повернення кредиту в повному обсязі, то право ПАТ КБ «ПриватБанк» вважається порушеним з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного місячного платежу та строку повернення всього кредиту, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, а повернення кредиту в повному обсязі з 212 дня прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив останній платіж 25 лютого 2013 року. Отже, перебіг позовної давності по стягненню тіла кредиту починається з 26 вересня 2013 року (з 212 дня прострочення), а щомісячних платежів з 25 березня 2013 року.

Отже, звернувшись до суду 8 червня 2016 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті, позивач має право на стягнення тіла кредиту в повному обсязі та платежів, строк внесення яких настав після 8 червня 2013 року.

За розрахунком, наданим позивачем суду апеляційної інстанції, станом на 31 березня 2016 року заборгованість по тілу кредиту складає 534 грн. 23 коп., а по процентам, строк яких настав після 8 червня 2013 року 457 грн. 58 коп.

За таких обставин, вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом підлягають частковому задоволенню, в межах строку позовної давності, в розмірі 991 грн. 81 коп. (534 грн. 23 коп. + 457 грн. 58 коп.)

Крім того, відповідач зобовязаний сплатити позивачу пеню та штраф, передбачені Умовами та Правила, а також Довідкою.

Розмір пені, за розрахунком, наданим позивачем суду апеляційної інстанції, в межах строку позовної давності, становить 300 грн., а штраф 549 грн. 59 коп. (500+49,59).

При цьому, нарахування пені та штрафу не може вважатись подвійною відповідальністю за одне і теж правопорушення, оскільки, за змістом Умов та правилами, а також Довідкою, пеня нараховується за кожний день прострочення виконання зобов'язання, а нарахування штрафу повязано з певною подією прострочення виконання на строк понад 30 днів та має разовий характер.

Таким чином, загальна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку, складає 1841 грн. 40 коп. (991,81 + 300 +549,59).

Суд першої інстанції на вказані обставини справи та вимоги матеріального права належної уваги не звернув, а тому рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених вимог та з урахуванням сплаченого апелянтом судового збору при подачі апеляційної скарги, у розмірі 405 грн. 2 коп.

Керуючись статями 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 1841 (тисяча вісімсот сорок одна) грн. 40 коп. та 405 (чотириста пять) грн. 2 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді О.О. Данилова

ОСОБА_4