Справа № 148/2872/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 лютого 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі : головуючого судді Робак С.О.

при секретарі Немирівській Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до Тульчинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.02.2008 її чоловік ОСОБА_2 зробив заповітне розпорядження, яким після своєї смерті заповів їй усе своє майно, що буде йому належати і на яке він буде мати право. 27.09.2013 її чоловік ОСОБА_2 помер і після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із:

- гаража, загальною площею 50,5 м2, до якого входить: гараж, позначений літерою «Г»; надбудова (літня кухня), позначена «Г/Н», балкон, позначений літерою «г»; сходи, позначені літерою «г1»; сарай, позначений літерою «г2»; вимощення, позначене 1, розташованого по вул. Суворова №1 в м. Тульчині, який ним було побудовано на підставі рішення виконкому Тульчинської міської ради №321 від 16.10.1996 та дозволу на проведення будівельних робіт. Однак, свідоцтво про право власності на даний гараж її чоловік ОСОБА_2 не отримав і своє право власності на даний гараж не зареєстрував.

Вона являється єдиним спадкоємцем майна її чоловіка за заповітом. Спадщину, що відкрилася після смерті її чоловіка, вона прийняла, про що звернулася в державну нотаріальну контору. Однак, оформити нотаріально право власності на гараж вона не може, так як після закінчення будівництва гаража її чоловік не отримав свідоцтво про право власності на збудований нею гараж і не зареєстрував своє право власності. Через відсутність правовстановлюючого документу державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 10.12.2015 було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Так як вона не може оформити своє право власності на спадкове майна нотаріально,тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті її чоловіка, а саме гараж.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. На задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Заслухши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням представником відповідача позову, відповідно до ст.174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову представником відповідача не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії заповіту від 11.02.2008 (а.с.7) ОСОБА_2 заповів усе своє майно, що буде йому належати і на яке він буде мати право ОСОБА_1.

Згідно копії свідоцтва про смерть серія І-АМ №275337 (а.с.9) 27.09.2013 ОСОБА_2 помер.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із:

- гаража, загальною площею 50,5 м2, до якого входить: гараж, позначений літерою «Г»; надбудова (літня кухня), позначена «Г/Н», балкон, позначений літерою «г»; сходи, позначені літерою «г1»; сарай, позначений літерою «г2»; вимощення, позначене 1, розташованого по вул. Суворова №1 в м. Тульчині Вінницької області, який ним було побудовано на підставі рішення виконкому Тульчинської міської ради №321 від 16.10.1996 (а.с.11) та дозволу на проведення будівельних робіт (а.с.12).

Відповідно до ст.1223 ЦК України спадкоємцем за заповітом є позивач ОСОБА_1, дружина померлого, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія ІІ-АМ №371793 (а.с.8) і вона за оформленням свого права на спадкове майно зверталася в Тульчинську державну нотаріальну контору, що підтверджується копією спадкової справи № 102/2014 і держаним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори позивачу були видані свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна ( а.с.27-49), а в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж їй було відмовлено, в звязку з відсутністю правовстанавлюючого документу на даний гараж, про що була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 693/02-31 ( а.с.6 ). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Оскільки позивачу відмовлено в нотаріальному оформленні права на спадкове майно за заповітом, а саме на гараж, розташований по вул. Суворова №1 в м. Тульчині Вінницької області, тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на вказане спадкове майно.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 376, 1218, 1220, 1223, 1233, 1268 ЦК України, ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, спадкоємцем якого вона стала після смерті її чоловіка ОСОБА_2, померлого 27.09.2013, а саме, на:

- гараж, загальною площею 50,5м2, до якого входить: гараж, позначений літерою «Г»; надбудова (літня кухня), позначена «Г/Н», балкон, позначений літерою «г»; сходи, позначені літерою «г1»; сарай, позначений літерою «г2»; вимощення, позначене 1, розташований по вул. Суворова №1 в м. Тульчині Вінницької області, який померлим було побудовано на підставі рішення виконкому Тульчинської міської ради №321 від 16.10.1996 та дозволу на проведення будівельних робіт.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а для осіб які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: