Справа № 456/271/16-ц
Провадження № 2/456/685/2016
РІШЕННЯ

іменем України

25 листопада 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Янко Б. Я. ,

при секретарі Стасів О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, звернулась до суду із позовом в якому просить постановити рішення, яким зобовязати газопостачальне підприємство ТОВ «Львівгаз Збут» виписати і надіслати їй письмове попередження (з позначкою про його вручення) про припинення газопостачання із зазначенням заборгованості за послуги газопостачання в сумі 3335, 40 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у звязку з підвищенням тарифів на газ у неї виникла заборгованість з оплати даних послуг, а тому їй було припинено газопостачання шляхом механічного розєднання ввідного газопроводу. Відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, перед відключенням газопостачання, їй повинні були надіслати письмове попередження про припинення газопостачання, однак станом на день подачі позову до суду відповідачем цього зроблено не було і тому вона змушена була звернутись до суду із даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, однак надіслала на адресу суду клопотання в якому просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Пояснив, що Правилами надання населенню послуг з газопостачання не визначено, ким саме має надсилатись попередження про припинення газопостачання, оскільки в них зазначено, що таке проводить газопостачальне/газорозподільне підприємство. Крім того, зазначив, що попередження про припинення газопостачання позивачу ОСОБА_1 оформлялось та надсилалось ПАТ «Львівгаз», оскільки роботи з припинення газопостачанння та оформлення акту з цього приводу здійснювалось саме ПАТ «Львівгаз».

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, котрий просив відмовити в задоволенні позовних вимог, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримувала послуги з газопостачання, які надавались ПАТ «Львівгаз», що підтверджується копіями квитанцій, які позивачка додала до матеріалів справи.

Відносини між сторонами регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004 року № 476.)

Відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, зокрема п.п 17,19, абонент повинен вчасно, не менше одного разу на місяць вносити плату за спожитий природний газ.

В порушення вищенаведених Правил, позивачка ОСОБА_1 у повному розмірі плату за надання послуг вносити перестала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість в сумі 3335, 40 гривень.

Згідно п. 19 Правил надання населенню послуг з газопостачання, якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ПАТ «Львівгаз» було направлено письмове попередження про припинення газопостачання, що підтверджується наявністю реєстра поштових відправлень № 506/509, копія якого наявна в матеріалах справи.

Крім того, слід зазначити що відповідно до абз.4 п.2 Правил надання населенню послуг з газопостачання, газопостачальне підприємство субєкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює постачання природного газу безпосередньо споживачам згідно з укладеними договорами.

Відповідно до абз. 5 п. 2 вищенаведених Правил, газорозподільче підприємство субєкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює транспортування газу газорозподільчими мережами безпосередньо споживачам, у власності чи в користуванні якого перебувають газорозподільчі мережі а інші виробничі обєкти та який здійснює щодо них функції з оперативно-технологічного управління.

В судовому засіданні, з пояснень представника відповідача ОСОБА_2 достовірно встановлено, що ТОВ «Львівгаз збут» є газопостачальним підприємством, що здійснює постачання газу споживачам на підставі договору та відповідної ліцензії, а також здійснює прийом платежів від споживачів за отриманий газ, однак ТОВ «Львівгаз збут» не здійснює заходів з припинення чи обмеження газопостачання, так як не має технічних можливостей для цього.

Що стосується вимоги позивача, що письмове попередження повинно бути направлене саме відповідачем, то таке спростовується вищенаведеними нормами Правил надання населенню послуг з газопостачання, а що стосується вимоги, що таке попередження повинно направлятись на адресу споживача рекомендованим листом з позначкою про його вручення, то слід зазначити, що відповідно до листа Національної комісії , що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01.04.2015 року розяснено, що Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року не визначено, яким чином має надсилатися/вручатися письмове попередження про припинення газопостачання.

Крім того, з акту про виключення газу, яке також надсилалось на адресу позивачки і копія якого наявна в матеріалах справи вбачається, що відключення газу у позивача ОСОБА_1 було вчинено в тому числі із-за самовільного встановлення двох газових конвекторів та газової колонки з порушеннями технічної безпеки, а в такому випадку товариство не зобовязане надсилати споживачу письмове попередження про припинення газопостачання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд з критикою ставиться до тверджень позивачки ОСОБА_1, зазначених в позові, оскільки в ході розгляду справи беззаперечно встановлено, що на її адресу як і ПАТ «Львівгаз» так і ТОВ «Львівгаз збут» за дорученням ПАТ «Львівгаз» направлялись письмове попередження про припинення газопостачання, а законодавство не визначає яким чином повинно вищенаведене попередження направлятись.

На підставі вищенаведеного, взявши до уваги те, що як і ПАТ «Львівгаз» так і ТОВ «Львівгаз збут» направлялись письмове попередження про припинення газопостачання, а також беручи до уваги що відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01.04.2015 року розяснено, що Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року не визначено, яким чином має надсилатися/вручатися письмове попередження про припинення газопостачання та врахувавши, що припинення газопостачання позивачці ОСОБА_1 було здійснено в тому числі внаслідок самовільного встановлення газових приладів, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, не містять логічного звязку між собою, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1,4,22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» про захист прав споживача - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_3