АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Москаленко К.О.
№22-ц/796/394/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №755/2855/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Чобіток А.О.,

за участю секретаря - Горобець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди.

У мотивування вимог посилався на те, що 14.02.2012 року в м. Києві по вул. Столичному шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Mersedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та «Mazda CX 7», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

11.02.2012 року між ПАТ «Страхова компанія «Країна» та ОСОБА_4 укладено Договір №70/ТЗ0000012/2.1.2.1 добровільного страхування наземного транспорту, предметом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, а саме, автомобілем «Mersedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Страхувальник звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Так, страхове відшкодування складає 520 000,00 грн (страхова сума) - 265 395,66 грн (залишкова вартість ТЗ) = 254 604,34 грн.

ПАТ «Страхова компанія «Країна» було прийнято рішення про виплату страхувальнику на підставі страхового акту №70/22675/2.1.5.1 суми в розмірі 234 714,34 грн =254 604 34 грн - 19 890 грн (несплачений черговий страховий платіж).

Згідно платіжних доручень №12 та №13 від 20.03.2012 року та 21.03.2012 року відповідно страхове відшкодування було виплачено згідно заяви страхувальника.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП також була застрахована у ПАТ «СК «Країна» згідно полісу №АВ/1430187, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) визначена в розмірі 50 000 грн, франшиза - 510 грн.

Таким чином, до відшкодування відповідачем на користь позивача підлягає сума в розмірі 254 604,34 грн - 50 000 грн - 510 грн =204 094,34 грн.

З рахуванням наведеного просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 24200 грн, а судові витрати покласти на відповідача.

У подальшому позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 204 094 грн 34 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» суму матеріальної шкоди в розмірі 204 094 грн 34 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» у відшкодування судових витрат судовий збір у розмірі 2049 грн 97 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити..

Зазначає, що посилання позивача на відомість №8962086 є безпідставними, а сама відомість не має жодного підпису уповноваженої особи, яка її видала, печатки компетентного органу чи установи, її походження не відоме, отже вона не може бути прийнята судом як належний доказ та не може братись до уваги при з'ясуванні обставин справи.

Вказує, що у довідці Головного управління МВС України в м. Києві не зазначено ані відносно кого з трьох водіїв було складено, і чи було взагалі складено протокол про адміністративні правопорушення, а матеріали були передані до прокуратури, не зазначено хто саме з водії порушив правила дорожнього руху, що призвело до ДТП.

У матеріалах справи відсутні будь-які рішення суду, протоколи про адміністративні правопорушення відносно відповідача, рішення чи постанови будь-яких інших компетентних органів або інші докази, які б свідчили про наявність у діях відповідача вини, як з умислу, так і з необережності, що призвели до ДТП та відповідно до спричинення застрахованій особі майнової шкоди.

Окрім того, враховуючи той факт, що ДТП сталась за участю одразу трьох транспортних засобів, кожен з яких є джерелом підвищеної небезпеки, до ДТП мають застосовуватися саме положення ст. 1188 ЦК України. Також не виключено, що винуватцем ДТП міг бути і третій учасник ДТП, ОСОБА_5, або ж і сама застрахована особа.

Посилається й на те, що Договір страхування було укладено 11.02.2012 року, ДТП сталася 14.02.2012 року о 08:00 год, а згідно умов договору він вступає в дію з моменту внесення застрахованою особою частини страхового платежу в розмірі 6630,00 грн, проте позивач жодних доказів проведення оплати застрахованою особою страхового платежу не надав, що свідчить про відсутність оплати і відповідно - безпідставність виплати позивачем страхового відшкодування в цілому.

ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з'явився. У судовому засіданні 20.01.2016 року представник ОСОБА_2 приймав участь та надав свої пояснення. Заявив у суді клопотання про оголошення перерви для надання пояснень самим ОСОБА_2

10.02.2016 року ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з'явилися. Представник ОСОБА_2 направив в суд клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з хворобою ОСОБА_2

З наданої суду ОСОБА_2 довіреності вбачається, що його інтереси в суді мають право представляти 4 представники (а.с.245 т.1).

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи та затягування її розгляду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 14 лютого 2012 року по вул. Столичне шосе у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mersedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4, автомобіля марки «Mersedes-Benz Biano», реєстраційний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_5, та автомобіля марки «Mazda CX 7», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 (а.с. 12-14 т. 1).

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження (а.с. 11 т. 1).

11 лютого 2012 між ПАТ «Страхова компанія «Країна» та ОСОБА_4 укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №70/ТЗ0000012/2.1.5.1, згідно якого страхова сума становить 520 000 грн (а.с.6, 140-143).

16.02.2012 року ОСОБА_4 повідомив позивача про страховий випадок (а.с. 9 т.1).

Згідно Звіту №974 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 21.02.2012 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mersedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 449 360,59 грн (з ПДВ) (а.с. 25-30 т. 1).

Вартість утилізації автомобіля НОМЕР_4, складає 265 395,66 грн, що підтверджується Актом №1006 про проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 12.03.2012 року (а.с. 17-18 т. 1).

14.03.2012 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 234 714,34 грн (а.с. 64 т. 1)

Відповідно до Розрахунку №22675 розміру страхового відшкодування від 19.03.2012 року та Страхового акту №70/22675/2.1.5.1 від 19.03.2012 року розмір страхового відшкодування складає 254 604,34 грн, розмір несплачених чергових страхових платежів, їх часток, що вираховуються з суми страхового відшкодування (взаємозалік), складає 19890 грн, сума до виплати складає 234 714 грн 34 коп. (а.с. 65-67 т. 1).

Позивачем на рахунок ОСОБА_4 сплачено страхове відшкодування на загальну суму 236 357 грн 34 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №12 від 20.03.2012 року та №13 від 21.03.2012 року (а.с. 68).

З Полісу №АВ/1430187 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.12.2011 року вбачається, що забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Mazda CX 7», реєстраційний номер НОМЕР_2. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000 грн, сума франшизи - 510 грн (а.с. 69).

В апеляційній скарзі, представник апелянта посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які рішення суду, протоколи про адміністративні правопорушення відносно відповідача, рішення чи постанови будь-яких інших компетентних органів або інші докази, які б свідчили про наявність у діях відповідача вини, як з умислу, так і з необережності, що призвели до ДТП та відповідно до спричинення застрахованій особі майнової шкоди, а відомість №8962086 та довідка Головного управління МВС України в м. Києві не є належними доказами, що підтверджують вину відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина ОСОБА_2 підтверджується довідкою ДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України від 14.02.2012 року, відомостями №8962086 про дорожньо-транспортну пригоду, сформованими АІПС ДТП станом на 04.04.2013 року.

Так, згідно відомостей №8962086 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 виїзду на смугу зустрічного руху, матеріали ДТП направлено до прокуратури (а.с. 13-14 т. 1).

Окрім того, виїзд автомобіля, яким керував ОСОБА_2, на смугу зустрічного руху також підтверджується повідомленням про страховий випадок ОСОБА_4 від 16.02.2012 року та повідомленням про страховий випадок ОСОБА_2 від 16.02.2012 року (а.с. 9, 70 т. 1).

Також з відповіді, наданої 17.01.2014 року Голосіївським РУ ГУ МВС України в м.Києві, матеріали ДТП, що сталася 14.02.2012 року, супровідним листом за №53/1692 від 20.02.2012 року були відправлені до Прокуратури Голосіївського району м. Києва (а.с. 15 т. 1).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

З постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2015 року вбачається, що супровідним листом №53/1692 від 20.02.2013 року Голосіївським РУ ГУ МВС України в м. Києві матеріали ЖРЗПЗ №1980 від 14.02.2012 року по факту ДТП, що мала місце 14.02.2012 року, направлено до Прокуратури Голосіївського район м. Києва; супровідним листом №1555-вх від 24.02.2012 року Прокуратурою Голосіївського району м. Києва зазначені матеріали направлено до прокуратури міста Києва для вирішення питання про направлення їх до військової прокуратури Київського гарнізону; листом №51/627-13 (1966с)-14 від 19.09.2014 року Прокуратура Голосіївського району м. Києва повідомила, що матеріали скеровано до військової прокуратури Київського гарнізону; листом №06/1-2070 вих. 14 від 18.11.2014 року військова прокуратура Центрального регіону України повідомила, що зазначені матеріали до військової прокуратури Київського гарнізону не надходили та на вирішенні не перебували (а.с. 145-146 т. 1).

З наведеного вбачається і відповідачем не оспорюється факт втрати при пересилці матеріалів даної дорожньо-транспортної пригоди щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_2

Пересилка матеріалів викликана тим, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 був працівником Служби Безпеки України і тому матеріали направлялися до військової прокуратури.

Заперечуючи проти позову, представник ОСОБА_2 посилається на те, що вина ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не є доведеною. При цьому сам факт участі ОСОБА_2 в даній дорожньо-транспортній пригоді, пошкодження застрахованого автомобіля ОСОБА_2 не спростовано.

Суду не надано жодних доказів скоєння дорожньо-транспортної пригоди з вини інших учасників ДТП.

З огляду на наявні докази, надані сторонами, суд першої інстанції на підставі цих доказів, підставно дійшов висновку, що порожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2, який повідомив також позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, як особа, відповідальність якої також була застрахована в позивача.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта, що згідно умов договору страхування він вступає в дію з моменту внесення застрахованою особою частини страхового платежу в розмірі 6630,00 грн, проте позивач жодних доказів проведення оплати застрахованою особою страхового платежу не надав, що свідчить про відсутність оплати і відповідно - безпідставність виплати позивачем страхового відшкодування в цілому, оскільки до заперечення представником позивача надано довідку банку вих. №196/464 від 24.11.2015 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 проведено оплату на користь ПАТ «Страхова компанія «країна» у розмірі 8046 грн з призначенням платежу страховий платіж. Зазначені кошти були прийняті ПАТ КБ «Правекс-Банк» 13.02.2012 року, а перераховані - 14.02.2012 року, що відповідає умовам Договору страхування.

З наведеного вбачається, що позивач, як страховик ОСОБА_4, виплатив застрахованій особі страхову виплату.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

Так, у випадку суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна зі сторін набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

ОСОБА_4 скориставшись правом на отримання страхової виплати від ПАТ «СК «Країна» передав останній своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди страховику.

Отже, в даному випадку відбувся перехід прав страхувальника до страховика на підставі договору, що є суброгацією, для регулювання якої встановлено особливий правовий режим, передбачений ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Вирішуючи спір районний суд не розмежував поняття регресу і суброгації та стягнув суму страхового відшкодування, яка підлягала стягненню з винної особи на підставі ст. 993 ЦК та ст. 27 ЗУ "Про страхування", як відшкодування шкоди в порядку регресу із одночасним посиланням на указані норми закону та ст. 1191 ЦК, яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, тому зазначення посилання підлягає виключенню з рішення суду.

У заяві про збільшення позовних вимог, позивач, обчислюючи суму, що підлягає стягненню з відповідача, вказує, що ПАТ «СК «Країна» фактично було виплачено страхове відшкодування в розмірі 254 604,34 грн. При цьому з відповідача підлягає стягненню 204 094,34 грн = 254 604,34 грн - 50 000 грн (ліміт відповідальності відповідача) - 510 грн (франшизи).

Проте, згідно розрахунку №22675 розміру страхового відшкодування, затвердженого 19.03.2012 року директором з врегулювання збитків ПАТ «СК «Країна» Мишко А.Г., та страхового акту №70/22675/2.1.5.1, затвердженого 19.03.2012 року головою Правління ПАТ «СК «Країна» Наконечним О.В., розмір страхового відшкодування становить 254 604,34 грн, при цьому несплачена частка страхових платежів за договором страхування складає 19 890 грн, а тому сума, що підлягає виплаті, становить 234 714,34 грн (а.с. 65-67 т. 1).

ОСОБА_4 виплачено суму в розмірі 236 357,34 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №12 від 20.03.2012 року та №13 від 21.03.2012 року (а.с. 68 т.1).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі, визначеному в страховому акті, за мінусом ліміту відповідальності, що становить 50 000 грн та франшизи розміром 510 грн.

Отже, з відповідача слід стягнути 184 204,34 грн = 234 714,34 грн - 50 000 грн - 510 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 на зазначені обставини не посилався, разом з тим просив скасувати рішення в повному обсязі.

Колегія суддів вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги на підставі ч. 3 ст. 303 ЦПК України та змінити рішення суду першої інстанції шляхом виключення з мотивувальної частини рішення суду посилання на ст.1191 ЦК України та зменшення розміру стягнутої суми з 204 094,34 грн до 184 204,34 грн.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1850,19 грн (184 204,34 грн / 204 094,34 грн * 2049,97 грн).

У решті рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам і підстав для його скасування в повному обсязі не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на суть ухваленого рішення суду.

Керуючись ст. 88, 303, 304, 307, 308, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року змінити.

Позов Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_2 про відшкодування страхової виплати задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на відшкодування страхової виплати в розмірі 184 204 грн 34 коп.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на ст. 1191 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» у відшкодування судових витрат судовий збір у розмірі 1850 грн 19 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Українець Л.Д.

Судді Оніщук М.І.

Чобіток А.О.