Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

ПоповичО.В., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Волинської області від 28 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідачем при реконструкції квартири порушено будівельні норми: збільшено віконний проріз, без відповідного дозволу під вікном та дверима споруджено бетонні сходи та огорожу, внаслідок чого їй як мешканці сусідньої квартири створено незручності, а також самовільно зайнято земельну ділянку, призначену для обслуговування будинку.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила зобов'язати ОСОБА_4 привести віконний та дверний прорізи у квартирі АДРЕСА_1 до стану, передбаченого проектом на будівництво житлового будинку, та демонтувати бетонні сходинки, розташовані поряд з віконним та дверними прорізами.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 28 липня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом демонтування сходової площадки розміром 1м х 5м, розташованої на земельній ділянці під реконструйованим вікном квартири АДРЕСА_1, належної ОСОБА_4 В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Самочинним будівництвом вважаються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч. 1 ст. 376 ЦК України).

За змістом ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення.

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з'ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

За змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва співвласник може заявити за умови доведеності факту порушення своїх прав самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами ст. ст. 3, 15, 16, 391 ЦК України, ст.3 ЦПК України, згідно з якими власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тому суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-180цс14 від 19 листопада 2014 року, № 6-137цс14 від 17 грудня 2014 року).

У справі встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2, яка розташована на мансардному поверсі, до якої ведуть сходи через окремий вхід у будинок. Відповідач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, яка розташована на цокольному поверсі вказаного будинку і також має окремий вхід із двору.

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, згідно з державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 27 червня 2007 року серії НОМЕР_1 передана за рішенням Голобської селищної ради від 11 серпня 2005 року Львівській державній залізниці для обслуговування наземного залізничного транспорту (а. с. 32).

Відповідач ОСОБА_4 проводить реконструкцію квартири АДРЕСА_1 на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт та плану реконструкції квартири, як вбачається з повідомлень Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 10 листопада, 18 грудня 2014 року, Ковельської районної державної адміністрації Волинської області від 29 жовтня 2014 року (а. с. 30, 31,33). Планом реконструкції вказаної квартири передбачено розширення віконного прорізу із встановленням дверей та не передбачено спорудження східців від цих дверей (а. с. 53, 54).

Відповідно до актів обстеження земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 15 жовтня 2014 року та 08 квітня 2015 року, складеними комісією у складі службових осіб селищної ради, сектору земельних ресурсів та представників залізниці, вказаний житловий будинок огороджений старим деревяним парканом та частково довжиною 5 м оновлено новим; до квартири АДРЕСА_1, в якій проводиться реконструкція, зі сторони вулиці побудовано поріг, розміром 1м на 5м, який не вказаний у плані реконструкції квартири (а. с. 28, 35).

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 382 ЦК України (у редакції, що діяла на момент набуття сторонами права власності на квартиру) власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про об'єднання

співвласників багатоквартирного будинку» (у редакції, що діяла на момент набуття сторонами права власності на квартиру) конструктивні елементи багатоквартирного будинку - частини споруди, які забезпечують її цілісність та необхідні технічні умови функціонування (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші, конструкції даху, покрівля, в'їзна група тощо); неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку.

Відповідно до ст. 19 цього Закону, спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що здійснення прав власника у спільній сумісній власності реалізується шляхом взаємного волевиявлення усіх співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Порушення права (у розумінні ч. 1 ст. 3 ЦПК України) пов'язується із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Задовольняючи вимогу ОСОБА_3 про демонтування сходової площадки розміром 1м х 5м, апеляційний суд виходив із того, що частина вказаної добудови, здійсненої ОСОБА_4, розміщена по зовнішній стіні коридору, який є входом у квартиру позивача, а тому потребувала згоди ОСОБА_3 як співвласника багатоквартирного будинку. Відсутність такої згоди має наслідком знесення самочинного будівництва.

Разом з тим, дійшовши висновку щодо необхідності знесення самочинної будови, суд не встановив передбачених диспозицією ч. 7 ст. 376 ЦК України обставин про те, чи є можливість проведення перебудови спірного об'єкта та чи відмовляється ОСОБА_4 від її проведення.

Апеляційний суд не врахував, що знесення самочинного об'єкта відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень.

Крім того, суд зазначав, що земельна ділянка, забудована сходовою, використовувалась позивачем як прохід до господарських споруд для забезпечення опалення квартири та після забудови цей прохід становить 1,5 м шириною. Проте суд не навів у змісті ухваленого рішення встановлених обставин про те, що зменшення площі проходу до 1,5 м позбавляє (повністю або частково) ОСОБА_3 можливості потрапляння до котельні з метою доступу до обладнання системи опалення.

Таким чином, порушення прав позивача спірним будівництвом апеляційним судом встановлено без повноти дослідження обставин справи.

Враховуючи те, що наявність у позивача порушеного права, яке захищається за позовом, апеляційним судом перевірено неналежним чином, ухвалене ним рішення підлягає скасуванню за ст. 338 ЦПК України із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 28 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

О.В. Попович

В.О. Савченко