Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого - судді Максимчук З.М.,

суддів Гордійчук С.О.; Хилевича С.В.

секретар судового засідання : Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „АХА Страхування на рішення Рівненського міського суду від 8 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „АХА Страхування про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 8 липня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ „Страхова компанія „АХА Страхування на користь ОСОБА_1 заборгованість зі страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. відповідно до умов полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту АІ/8229177, заборгованість зі страхового відшкодування в розмірі 118 271, 15 грн. відповідно до умов договору добровільного страхування № 4217гд5ра від 29 квітня 2015 року, 12 032, 87 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування за договором відшкодування по договору добровільного страхування, 2 412, 73 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування по договору добровільного страхування, три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування в розмірі 2 821, 42 грн., втрати від інфляції в розмірі 13 301,96 грн., 2 800, 00 грн. понесених судових витрат, які складаються із витрат на проведення судової експертизи.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ПрАТ „Страхова компанія „АХА Страхування вказує, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з»ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи та неправильній оцінці доказам.

Зазначає, що з укладанням між ОСОБА_2 та АТ «СК «АХА Страхування» полісів обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників

________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/15704/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_3

Провадження № 22-ц/787/1690/2016 Суддя-доповідач - ОСОБА_4

наземних транспортних засобів АІ/8229177 від 29.04.2015 року та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 4217 гд5ра від 29.04.2015 року між сторонами виникли договірні зобов»язання, які випливають з умов укладених договорів, а не безпосередньо з самого факту завдання шкоди.

В суді першої інстанції встановлено, що автомобіль позивача повністю відновлено. Згідно наданих позивачем документів: договору поставки № 97, додатку до Договору поставки № 97, квитанцій про оплату ремонту та податкової накладної, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала: 123622, 26 Молдавських лей=60000, 00 лей (сплачені 3 вересня 2015 року) + 63622, 26 лей (сплачені 10 вересня 2015 року), що в той же час відповідно до офіційних курсів валют НБУ на дату оплати складало: 140951, 23 грн. = 68514, 36 грн. (60000, 00 лей * 1, 141906)+72436,87 грн. (63622, 26 лей * 1, 138546).

Таким чином, при розрахунку розміру страхового відшкодування суд мав виходити з того, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому складає 140951, 23 грн.

Проте, суд першої інстанції за основу взяв висновки судової автотоварознавчої експертизи від 04.04.2016 року, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 168271,15 гривень та стягнув з АТ «СК «АХА Страхування» 50 000,00 гривень страхового відшкодування відповідно до умов договору обов»язкового страхування № АІ/8229177 та 118271,15 гривень страхового відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування № 4217 гд5ра від 29.04.2015 року

Покликаючись на п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» доводить, що оскільки заява про виплату страхового відшкодування отримана відповідачем 21.10.2015 року, то розрахунок прострочення виплати страхового відшкодування необхідно здійснювати з 20.01.2016 року, а не з 02.11.2015 року.

Також доводить, що згідно з п. 19.1 Договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 4217гд5ра страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати пені у розмірі 0,01 % за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування.

Крім того, під час укладення договору в п. 19.3 Договору № 4217гд5ра сторонами було обумовлено, що у разі вирішення питання про стягнення грошових коштів з винної сторони за даним Договором у судовому порядку нарахування пені за час розгляду справи не здійснюється.

Провадження у даній справі Рівненським міським судом було відкрито 16 листопада 2015 року, а тому нарахування пені за Договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 4217гд5ра взагалі не повинно здійснюватися.

Покликаючись на п.4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» додатково доводить, що положення ст.625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов»язанням, яке випливає з договірних зобов»язань.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В запереченні на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом установлено, що відповідно до Постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2015 року вбачається, що 12 травня 2015 року о 14 год. 15 хв. на вул. Дворецька, 22, в м. Рівне ОСОБА_2, керуючи автомобілем „Фольксваген Кадді номерний знак НОМЕР_1, в порушення вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, рухаючись заднім ходом, не впевнився, що це буде безпечно та здійснив наїзд на автомобіль „Тойота Камрі номерний знак H 4382, під керуванням водія ОСОБА_1, який зупинився позаду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями, а саме, порушенням вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а. с. 5). Даною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності.

На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ „Страхова компанія „АХА Страхування, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого 50 000,00 гривень, що підтверджується копією полісу № АІ/8229177 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того, відповідно до договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 4217гд5ра загальний ліміт відповідальності ОСОБА_2 перед третіми особами визначено страховою сумою в розмірі 200 000,00 гривень.

Згідно висновку № 18 судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 569/15704/15-ц від 4 квітня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Camry V (V 50), реєстраційний номер Н 4382, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на момент ДТП 12 травня 2015 року в цінах на 12 травня 2015 року, становить 168271, 15 грн. (а. с. 89-94).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на час ухвалення рішення автомобіль марки „Тойота Камрі номерний знак H 4382, відремонтовано.

Позивачем було проведено ремонт автомобіля в Республіці Молдова, про що свідчать договори та квитанції про оплату ремонту. Згідно наданих Позивачем документів: договору поставки № 97, додатку до Договору поставки № 97, квитанцій про оплату ремонту та податкової накладної, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала: 123622, 26 Молдавських лей=60000, 00 лей (сплачені 3 вересня 2015 року) + 63622, 26 лей (сплачені 10 вересня 2015 року), а.с. 110-117.

Відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на 03.08.2015 року 60 000,00 мол.лей складало 68514,36 гривень / 60 000 лей х 1,141906 грн/ та станом на 10.09.2015 року 63 622,26 лей складало 72436,87 гривень відповідно/63 622,26 лей х 1,138546 гривень/. Отже, розмір понесених позивачем реальних збитків на відновлення автомобіля складає 140951,23 гривень.

Статтею 988 ч.1 п.3 ЦК України встановлено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності /страхове відшкодування/ не може перевищувати розміру реальних збитків. Отже, страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямих збитків, яких зазнав страхувальник.

Проте, на вказані вимоги закону, суд першої інстанції уваги не звернув, та прийшов до передчасного висновку про відшкодування шкоди саме в тому розмірі, який визначений у висновку судової автотоварознавчої експертизи від 04 квітня 2016 року.

Згідно із ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Заява про виплату страхового відшкодування отримана АТ «СК»АХА Страхування» 21.10.2015 року, отже розрахунок прострочення виплати страхового відшкодування необхідно здійснювати з 20.01.2016 року та період прострочення складає з 20.01.2016 року по 23.05.2016 /як заявлено в позові/ 123 дні. Пеня відповідно до обрахування складає суму 7254,54 гривень.

Що стосується обрахування пені згідно п.19.1 Договору добровільного страхування цивільно правової відповідальності власників наземного транспорту № 4217гд5ра, колегія суддів виходить з наступного /а.с. 54/.

Відповідно до п.19.1 вищевказаного договору страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати пені у розмірі 0,01% за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування.

Пунктом 19.3 Договору передбачено, що в разі вирішення питання про стягнення грошових коштів з винної сторони за даним договором в судовому порядку нарахування пені за час розгляду судової справи не здійснюється.

Провадження у даній справі Рівненським міським судом відкрито 16.11.2015 року.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині, що нарахування пені за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 4217гд5ра не повинно здійснюватись.

Відповідно до п.4 роз»яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки зазначено, що Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Статтею 992 ЦК України встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов»язаний сплатити неустойку у розмірі, встановленому договором або законом.

Як встановлено судом, сторони уклали договір страхування, відповідно до умов якого страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Отже, між сторонами укладено договір майнового страхування, за умовами якого передбачено відповідальність страховика за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування. Оскільки зобов»язання із виплати страхового відшкодування є грошовим за характером, то розмір неустойки може визначатись за правилами ст.625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводяться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми і не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок відсотків і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такий висновок судів відповідає вимогам закону та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11 березня 2015 року, у справі № 6-126цс14.

Оскільки судом встановлено, що розмір прямої дійсної шкоди / вартість проведеного ремонту автомобіля/ визначено в іноземній валюті, позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «СК «АХА Страхування» інфляційних втрат в розмірі 13 301,96 гривень не підлягають до задоволення.

Обрахування ж 3 % річних необхідно проводити, виходячи із встановлення реальних збитків в розмірі 140 951, 23 грн, що дорівнює 1409,51 грн.

У відповідності з вимогами ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції зміні в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 заборгованості по страховому відшкодуванню по договору добровільно страхування та пені за прострочення виплати страхового відшкодування по договору обов»язкового страхування, зменшивши розмір пені з 12 032,87 гривень до 7254,54 гривень, зменшити розмір 3% річних з 2821,42 гривень до 1409,51 гривень; та скасуванню в частині стягнення пені в розмірі 2412,73 гривні за прострочення виплати страхового відшкодування по договору добровільного страхування та в частині стягнення інфляційних втрат та відмовити в позові в цій частині. В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» - задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2016 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „АХА Страхування на користь ОСОБА_1 заборгованості по страховому відшкодуванню відповідно до умов договору добровільного страхування № 4217гд5ра від 29.04.2015 року; в частині стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування по договору обов»язкового страхування та в частині стягнення 3% річних - змінити, зменшивши розмір заборгованості по страховому відшкодуванню з 118 271,15 гривень до 90 951,23 гривень, зменшивши розмір пені з 12 032,87 гривень до 7254,54 гривень та зменшивши 3% річних з 2821,42 гривні до 1409,51 гривень; в частині стягнення пені в розмірі 2412,73 гривні за прострочення виплати страхового відшкодування по договору добровільного страхування та в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 13301,96 гривень - скасувати. В цій частині в задоволенні позову відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „АХА Страхування судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 350 гривень 05 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: С.О. Гордійчук

ОСОБА_6