АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/569/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,23 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 ОСОБА_1» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15 грудня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 ОСОБА_1», третя особа реєстраційна служба Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем,

в с т а н о в и л а :

15 травня 2015 року Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» (далі ОСОБА_8 «Райз-Максимко») звернулося до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, 05.07.2009 року між ЗАТ «Райз-Максимко» (перейменоване на ОСОБА_8 «Райз-Максимко» згідно Закону України «Про акціонерні товариства» і протоколу № 10 від 12.07.2010 року) та ОСОБА_7 укладено договір оренди землі, за яким передано у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,9696 га.

Даний договір був зареєстрований у Монастирищенському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 16.03 .2010 року за № 72.

Відповідно до умов договору оренди землі, договір укладено на 5 років та набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Строк починається з наступного дня після календарної дати або з настанням події, якими визначено його початок. Оскільки, договором була визначена дата державної реєстрації, то строк його дії розпочався з наступного дня після державної реєстрації договору оренди землі, тобто з 17.03.2010 року.

Позивач зазначає, що 03.02.2015 року ОСОБА_9 під розписку отримала від позивача лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з доданим до нього проектом додаткової угоди (у двох екземплярах).У місячний термін з моменту вручення відповідачеві листа-повідомлення відповіді на нього позивач не отримав, підписаної додаткової угоди про поновлення договору оренди відповідачка йому не надіслала, вимог про повернення орендованої земельної ділянки, повідомлень про передачу зазначеної земельної ділянки в оренду іншому орендареві, скарг або повідомлень про порушення чи неналежне виконання орендарем умов договору оренди землі, тощо від відповідачки позивачеві не надходило.

Позивач ОСОБА_8 «Райз-Максимко, після закінчення строку його дії (тобто, після 16.03.2015 року) продовжив користуватися земельною ділянкою, здійснював її обробіток та засіяв її зерновими. При цьому, листа-повідомлення орендодавця «про заперечення у поновленні договору оренди землі» позивач протягом одного місяця після закінчення строку договору не отримував.

Проте, 25 грудня 2014 року відповідачка уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_1», цей договір був зареєстрований реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 19.03.2015 року.

Позивач вважає, що його переважне право на поновлення договору оренди, надане йому договором та законом, було порушене відповідачкою в наслідок не укладення із позивачем додаткової угоди про поновлення договору оренди та укладення із іншим орендарем договору оренди земельної ділянки.

Тому позивач просить суд:

1. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 19.03.2015 року.

2. Скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку, яке зареєстроване реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 19.03.2015 року.

3. Визнати поновленим договір оренди землі від 05.07.2009 року, який укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 «Райз-Максимко», та зареєстрований у Монастирищенському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 16.03.2010 року за № 72.

4. Зобовязати ОСОБА_9 вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 05.07.2009 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 «Райз-Максимко».

5. Зобовязати реєстраційну службу Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області здійснити державну реєстрацію додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 05.07.2009 року.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2015 року залучено як співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 ОСОБА_1» до участі у даній справі.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2015 року задоволено заяву представника ОСОБА_8 «Райз-Максимко» про залишення без розгляду частину позовних вимог: про зобовязання ОСОБА_7 вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 05.07.2009 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 «Райз-Максимко» та зобовязання реєстраційної служби Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області здійснити державну реєстрацію додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 05.07.2009 року.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15 грудня 2015 року позов ОСОБА_8 «Райз-Максимко» задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, який укладений 25.12.2014 року між ОСОБА_7 та ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_1», який зареєстрований реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 19.03.2015 року.

Скасовано державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку, яке зареєстроване реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 19.03.2015 року.

Визнано поновленим договір оренди землі від 05.07.2009 року, який укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 «Райз-Максимко».

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_1», вважаючи, що рішення судом ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що відповідно до ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Діючим законодавством визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

Так, відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Встановлено, що 05.07.2009 року між ЗАТ «Райз-Максимко» (перейменоване на ОСОБА_8 «Райз-Максимко» згідно Закону України «Про акціонерні товариства» і протоколу № 10 від 12.07.2010 року) та ОСОБА_7 був укладений договір оренди землі строком на 5 років на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,97 га за кадастровим № :03:001:0059, яка знаходиться на території Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області, договір зареєстрований у Монастирищенському районному відділу ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 16.03.2010 року за № 72, відповідно строк його дії розпочався з наступного дня після державної реєстрації договору оренди землі, тобто з 17.03.2010 року. (а.с. 4-5).

03.02.2015 року ОСОБА_9 під розписку отримала від позивача лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з доданим до нього проектом додаткової угоди (у двох екземплярах). У місячний термін з моменту вручення відповідачеві листа-повідомлення відповіді на нього позивач не отримав, підписаної додаткової угоди про поновлення договору оренди відповідачка йому не надіслала, вимог про повернення орендованої земельної ділянки, повідомлень про передачу зазначеної земельної ділянки в оренду іншому орендареві, скарг або повідомлень про порушення чи неналежне виконання орендарем умов договору оренди землі, тощо від відповідачки позивачеві не надходило (а.с. 8).

25 грудня 2014 року ОСОБА_9 уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_1», даний договір зареєстрований реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 19.03.2015 року (а.с.9-10).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст. ст. 6, 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, ПАТ «Райз-Максимко» посилалось на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого статтею 33 Закону України "Про оренду землі", унаслідок чого останнім було укладено договір оренди цієї самої земельної ділянки з іншим орендарем.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В статті 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" розяснено, що недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і за відсутності заперечень приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору на укладення договору найму на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає можливість поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму та немає заперечень наймодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Отже, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

У пункті 8 договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 «Райз-Максимко», передбачалося, що після закінчення строку дії цього договору орендар має переважне право на його поновлення на новий строк.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, буде порушене, зокрема, в разі укладення договору оренди з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право.

Отже, з огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України; статті 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) необхідно дійти висновку про те, що в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого статтею 33 Закону України "Про оренду землі", на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України.

Саме з такого розуміння зазначених норм матеріального права виходив суд першої інстанції, постановляючи рішення про задоволення позивних вимог ОСОБА_8 «Райз-Максимко».

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що посилання апелянта в скарзі на те, що ОСОБА_8 «Райз-Максимко» неналежним чином направив повідомлення про намір продовжити договір оренди землі, оскільки в ньому не проставлений вихідний номер, є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції.

Також є безпідставними твердження апелянта про те, що договір оренди землі закінчився 05 липня 2014 року, так як відповідно до пункту 43 договору оренди та статті 18 Закону України «Про оренду землі» (яка була чинною на момент укладення договору оренди), укладений договір оренди набував чинності з моменту його державної реєстрації, тобто з 16.03.2010 року.

Повідомлення ОСОБА_7 ОСОБА_8 «Райз-Максимко» від 29.05.2014 року про відсутність у неї наміру на продовження договору оренди землі (а.с.45) не тягло за собою юридичних наслідків, так як відповідно до частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отримавши в лютому 2015 року повідомлення від ОСОБА_8 «Райз-Максимко» про поновлення договору оренди земельної ділянки ОСОБА_9 не подала заперечення про відсутність у неї наміру на поновлення договору оренди землі.

Також є безпідставним твердження апелянта про те, що ОСОБА_9 повідомляла листом від 16.02.2015 року ОСОБА_8 «Райз-Максимко» про свій намір не поновлювати договір оренди землі з ОСОБА_8 «Райз-Максимко», так як відсутні дані про вручення даного листа ОСОБА_8 «Райз-Максимко». Крім того, посвідчивши даний лист відтиском «копія, згідно з оригіналом» представник ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_1» підтвердив, що оригінал листа знаходиться у нього, а не в ОСОБА_8 «Райз-Максимко». Так як згідно пояснень відповідача даний лист відправлявся юридичною особою поштовою кореспонденцією, то на листі при відправці повинен бути номер вихідної кореспонденції. Однак такий номер вихідної кореспонденції на листі відсутній, що підтверджує ту обставину, що даний лист адресату не вручався.

Встановивши, у справі, яка переглядається, факт належного виконання орендарем умов договору оренди; дотримання ним строків та процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк; ненадіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови у поновленні договору на новий строк; укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендодавцем на таких самих умовах, які запропоновані попереднім орендарем; продовження використання ним земельної ділянки після закінчення строку дії договору; суд на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі" дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк та порушення цього права у зв'язку з укладенням орендодавцем договору оренди з іншим орендарем.

Слід зауважити, що 17 серпня 2015 року ОСОБА_9 уклала додаткову угоду з ОСОБА_8 «Райз-Максимко» до договору оренди землі від 05 липня 2009 року, відповідно до якої договір оренди землі продовжено до 17 березня 2022 року (а.с. 60).

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 ОСОБА_1» - відхилити.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15 грудня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 ОСОБА_1», третя особа реєстраційна служба Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :