У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк», третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3, про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк», третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3, про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки.

Вивчивши матеріали позовної заяви вважаю, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.119 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір.

Позивач в позовній заяві, посилаючись на Закон України «Про судовий збір» просить звільнити йому від сплати судового збору, враховуючи її матеріальне становище, а саме те, що є пенсіонером, та проживає разом з чоловіком, який є інвалідом та пенсіонером.

Так, дійсно, згідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд має вирішити питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Обставини для звільнення від сплати судового збору повинні бути виключними та такими, що обумовлюють необхідність у звільнені. Позивачем не доведено, що його матеріальний стан є достатньо важким, та він потребує саме звільнення від сплати судового збору, а не відстрочки, розстрочки, або зменшення розміру належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи. Крім того, до матеріалів позову додані копії іпотечного договору та додатки до нього, зі змісту яких вбачається, що позивачем було отримано кредит в сумі 500000 гривень та в послідуючому збільшення такої суми до 750000 гривень.

При цьому, слід врахувати те, що судовий захист майнових прав субєктів передбачає звернення до відповідного судового органу з метою поновлення порушеного права. Таке звернення до суду повязане з необхідністю сплати судового збору, що впливає на можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України. Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Згідно із статтею 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя «В тій мірі, в якій судові витрати становляться явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати».

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що заява про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання про необхідність сплатити позивачем судового збору відповідно до законодавства України, а саме ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст. 4 цього Закону судовий збір справляється у розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подачу позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем сплачується судовий збір - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Цей спір є майновим, так як виник з приводу нерухомого майна і породжує право власності у набувача майна (у відмінності від визнання договору недійсним без вимог про реституцію).

З оспорюваного договору купівлі-продажу предмета іпотеки від 08.06.2016 року слідує, що продаж нерухомого майна за договором домоволодіння та земельної ділянки площею 0,08 га за кадастровим номером :01:006:0088, що знаходяться за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с.Минай, вул.Польова, 8, було вчинено за ціною 600000,00 грн. Тобто, позивачу слід сплатити за подачу позовної заяви судовий збір в розмірі 6000,00 грн.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів Ужгородське УДКСУ Закарпатської області, МФО 812016 , , банк отримувача ГУДКСУ в Закарпатській області, р/р №0002 , код бюджетної класифікації 22030001, призначення платежу: судовий збір, код ЄДРПОУ 38015610 (суду, де розглядається справа).

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст. 119 ЦПК України.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. ст.82, 121 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір», -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору -відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк», третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3, про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви до 01 листопада 2016 року, але не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали. Розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5