Справа № 647/680/16-ц
№ провадження 2/647/307/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Бондаренко Г.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Миргорода О.І.

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бериславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку в натурі, суд

встановив:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору дарування від 13.12.2011 року він та ОСОБА_4 є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1, по 1/2 частині кожний. За рішенням Бериславського районного суду Херсонської області шлюб між сторонами було розірвано. У зв'язку з тим, що між ними не досягнуто згоди щодо поділу в натурі зазначеного будинку, позивач просив суд призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, відповідно до якої поділити в натурі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1, виділивши ? його частину ОСОБА_1 та визначити порядок користування земельною ділянкою за даною адресою.

Позивач та його адвокат в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд поділити в натурі житловий будинок з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 ? його частину та визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до будь-якого варіанту, визначеного у висновку експерта від 23.09.2016 року. Також, зазначили, що прибудови літери «А-1» та «а-1» були збудовані сторонами на підставі дозволу міської ради, тому не є самочинним будівництвом, хоча і не введені в експлуатацію. На даний час ОСОБА_1 було роз'яснено, що для введення даних прибудов в експлуатацію необхідно приватизувати земельну ділянку. Раніше про таку процедуру йому відомо не було. На виплату відповідачем компенсації вартості 1/2 частини житлового будинку, визначену експертом в розмірі 47 032 грн., позивач не погодився.

Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, так як згідно із висновком експерта від 23.09.2016 року житловий будинок на даний час, без введення в експлуатацію прибудов літери «А-1» та «а-1», реально поділити неможливо. Також, зазначила, що відповідач згодна сплатити ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини житлового будинку, визначену експертом, в розмірі 47 032 грн., проте на відповідну виплату останнім такої компенсації не згодна.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали інвентарної справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4, сторони по справі, є власниками житлового будинку №50 з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, по 1/2 частині кожний, що підтверджується договором дарування житлового будинку №1579 від 13.12.2011 року, витягом про державну реєстрацію прав №32551660 від 18.11.2011 року, довідкою КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР № 117 від 11.04.2016 року (а.с.5, 20, 21-23).

Відповідно до витягу з рішення Бериславської міської ради №54 від 27.06.2012 року, вирішено погодити ОСОБА_4 та ОСОБА_1 будівництво житлової прибудови розміром 5,0х4,0м, будівництво нежитлової прибудови розміром 12,0х3,5 м з розміщенням у ній: кухні, ванни та коридору; влаштування водонепроникної вигрібної ями по АДРЕСА_1 (а.с.12).

На зазначене будівництво відділом містобудування, архітектури та ЖКГ Бериславської міської ради було видано будівельний паспорт від 18.02.2013 року (а.с.9).

Згідно із технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 21.07.2016 року, прибудови літ. «А-1 « та «а-1» не прийняти до експлуатації (а.с.53-55).

За висновком експерта від 23.09.2016 року №100, під час дослідження виявлено, що на будівництво прибудов літ. «А-1» та літ. «а-1» розроблено будівельний паспорт від 18.02.2013 року (Додаток №10) та наявний витяг з рішення виконавчого комітету Бериславської міської ради №54 від 27.06.2012 року (Додаток №11) щодо погодження їх будівництва. Проте на схематичному плані та плані поверхів житлового будинку в інвентарній справі міститься помітка «План без акту прийому будинку до експлуатації не дійсний літ. «А-1», літ. «а-1»», оскільки в матеріалах справи відсутній акт прийому даних будівель до експлуатації, експерт прийшов висновку, що прибудови літ. «А-1» та літ. «а-1» не прийняті до експлуатації належним чином. Відповідно, під час розробки варіантів розподілу до уваги не приймаються. Без врахування прибудов літ. «А-1» та літ. «а-1» житлова та загальна площа, яка належить співвласникам менше мінімальної нормативно допустимої площі. Відповідно, розподіл житлового будинку не представляється можливим, тим самим неможливо розділити надвірні будівлі. Ринкова вартість об'єкту оцінки без врахування прибудов літ. «А-1» та літ. «а-1» визначена в сумі 94 064 грн. (вартість 1/2 частини - 47 032 грн.). Ринкова вартість об'єкту оцінки із врахуванням прибудов літ. «А-1» та літ. «а-1», за умови прийняття їх в експлуатацію, складає 291 736 грн. (1/2 частини - 145 868 грн.). На розгляд суду експертом довідково запропоновано варіант розподілу житлового будинку, надвірних будівель і споруд та порядок користування земельною ділянкою із врахуванням прибудов літ. «А-1» та літ. «а-1» за умови, що вони будуть прийняті до експлуатації (а.с.60-93).

Відповідно до положень статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції, поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об'єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України, самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Тобто, за змістом цієї норми самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов.

Отже, навіть наявність дозволу на будівництво на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила будівництво, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об'єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

В розумінні частини першої статті 376 ЦК України, самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі - Методичні рекомендації).

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

Така правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-286цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214 ЦПК України).

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

Судовим розглядом встановлено, що земельна ділянка площею 400 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 рішеннями Бериславської міської ради від 22.05.1951 року, 24.06.1958 року була надана у безстрокове користування ОСОБА_5, що підтверджується відповідними рішеннями Бериславської міської ради та договором від 25.06.1958 року (інвентарна справа а.12-14, 16). ОСОБА_5 на даній земельній ділянці було збудовано житловий будинок, який було введено в експлуатацію.

13.12.2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі договору дарування житлового будинку №1579 від 13.12.2011 року стали власниками житлового будинку по АДРЕСА_1, який складався з житлового будинку літера «А» - бутовий, житловою площею 34,4 кв.м., загальною площею 52,9 кв.м., сараю літера «Б», «В», гаражу літера «Г», туалету літера «Д», огорожі №1, 2, водопроводу № 3, що знаходиться на землі місцевої ради, площею 0,0400 га (кадастровий номер НОМЕР_1), по 1/2 частині кожний (а.с.21-23).

Після чого, сторони на підставі рішення виконавчого комітету Бериславської міської ради № 54 від 27.06.2012 року та будівельного паспорту збудували на зазначеній земельній ділянці прибудови літера «А-1» та «а-1», тобто фактично реконструювали свій житловий будинок. Зазначені прибудови не введені в експлуатацію, що підтверджується технічним паспортом від 21.07.2016 року (а.с.53-55), схематичним планом та планом поверхів будівлі літ. «А» від 20.01.2013 року (інвентарна справа а.132-133). Як було зазначено позивачем в судовому засіданні, та не заперечувалось іншими учасниками процесу, прибудова літера «а-1» добудована та вже використовується, а в прибудові літера «А-1» лише зведені стіни та перекриття.

Посилання позивача та його адвоката на те, що прибудови літера «А-1» та «а-1» не є самочинними, так як були збудовані на підставі відповідного дозволу, суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначені прибудови були збудовані на земельній ділянці, яка не була відведена ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (як особам, які їх збудували) для цієї мети, в матеріалах справи відсутній акт прийому цих будівель до експлуатації, в зв'язку з чим у розумінні чинного цивільного законодавства України дані прибудови є самочинним будівництвом.

Зважаючи на неможливість розподілу житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 до введення прибудов літ. «А-1» та літ. «а-1» в експлуатацію у передбачений законом спосіб, а також відсутність технічної можливості такого розподілу без врахування прибудов літ. «А-1» та літ. «а-1», оскільки житлова та загальна площа, яка належить співвласникам менше мінімальної нормативно допустимої площі, що встановлено висновком експерта №100 від 23.09.2016 року (а.с.60-93), враховуючи, що в ході судового розгляду сторони по справі не дійшли згоди щодо присудження одному з них грошової компенсації замість частки у праві спільної часткової власності, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

У разі зміни обставин, пов'язаних із прийняттям в експлуатацію прибудов літ. «А-1» та літ. «а-1», позивач не позбавлений можливості знову звернутися до суду із позовом про поділ житлового будинку в натурі.

На підставі викладеного, керуючись ст.3, 4, 10, 11, 60, 212-215, 360-7 ЦПК України, ст.ст.356, 364, 376 ЦК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку в натурі - відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Корсаненкова