Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016року

Волноваський районний суду Донецької області у складі

Головуючого судді Мохова Є.І.

При секретарі Бридня О.Л.

За участю позивача ОСОБА_1

Представника позивача ОСОБА_2

Відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розділ майна,-

В С Т А Н О В И В:

30.08.2016 року до Волноваського районного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом про розділ спільно нажитого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачем перебував у шлюбі, який розірвано рішенням 12.08.2016року. Причиною розриву сімейних відносин послужив той факт, що він є інвалідом 2групи по захворюванню серця. Йому вкрай необхідний спокій, якій у будинку відсутній. Відповідач створює негативну обстановку, що відображається на його здоровї. У них є дві квартири: в одній мешкає їх родина, а друга пустує. Ця квартира стоїть закрита, її отримала відповідач згідно договору довічного утримання (догляду) від 25.12.2007року, яка й зареєстрована на відповідача. Він вважає, що при укладанні даного договору відповідач виходила з інтересів родини, а він разом з нею забезпечував відчужувача майна усім необхідним ( медикаментами, харчуванням, доглядом, матеріальним забезпеченням). Тому вважає, що дана квартира є спільною сумісною власністю та просить визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,80кв.м., житловою площею 29.30 кв.м.

Позивач та його представник у судовому засіданні наполягали на позовній заяві.

Відповідач допитана у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та надала письмові заперечення проти позову у яких вказала, що договір довічного утримання було укладено саме з нею, а не з подружжям. Позивач ніякого відношення до квартири не мав, все робила вона, з його боку допомоги не було.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 статті 69 Сімейного кодексу України, передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна , що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так у судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого відділом РАЦС Волноваського РУЮ, актовий запис 212 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано 27.12.1988року.

Під час шлюбу 25.12.2007року відчужувач ОСОБА_4 та набувач ОСОБА_3 уклади договір довічного утримання (догляду), згідно якого ОСОБА_3 отримала у власність квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,80кв.м., житловою площею 29.30 кв.м.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 12.08.2016 року шлюб, зареєстрований 27.12.1988 року відділом РАЦС Волноваського РУЮ, актовий запис № 212, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. Дане рішення набуло законної чинності 22.08.2016 року.

Свідки ОСОБА_5А та ОСОБА_6 допитані у судовому засіданні пояснили, що позивач приймав участь у виконанні договору довічного утримання, він готував їжу, ремонтував сантехніку, систему опаленні у квартирі, наймав людей для ремонту.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1, загальною площею 43,80кв.м., житловою площею 29.30 кв.м. є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана у період шлюбу. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач не приймав участь у забезпеченні відчужувача ОСОБА_4 усім необхідним. Відповідач намагалась зберегти родину, неодноразово просила строк для примирення, заперечувала проти розірвання шлюбу, що вказує на той факт, що позивач був гарним чоловіком, сімянином, господарем. Це у судовому засіданні підтвердили свідки.

Тому вказана квартира, є майном подружжя ОСОБА_3, оскільки вона придбана в зареєстрованому шлюбі, сумісними стараннями кожного з подружжя.

У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З врахуванням викладеного, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88,209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 60,61,63,68,69,70,71 СК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_2, яка складається з трьох кімнат, жилою площею 29,30 кв.м., загальною площею 43,80кв.м. спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у сумі 551,20грн.

Повний текст виготовлено 24 жовтня 2016року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд шляхом протягом 10 днів з проголошення рішення.

Суддя

Волноваського районного суду

Донецької області ОСОБА_7

24.10.2016