АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства України, третя особа: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, Українська насіннєва інспекція про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я,

за апеляційною скаргою Державної інспекції сільського господарства України на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року,

встановила:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року названий позов задоволено.

Стягнуто з Державної інспекції сільського господарства України на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 29 841 грн.

Стягнуто з Державної інспекції сільського господарства України в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник Державної інспекції сільського господарства України просить скасувати рішення суд першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник Державної інспекції сільського господарства України вимоги апеляційної скарги підтримала.

ОСОБА_1 та його представник проти апеляційної скарги заперечили.

Представники Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України проти апеляційної скарги заперечили.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши поясненняучасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював водієм у Республіканській Державній насіннєвій інспекції Міністерства сільського господарства УРСР з 25 жовтня 1978 року по 21 березня 1980 року.

01 червня 1979 року під час виконання трудових обов'язків стався нещасний випадок, внаслідок якого позивач одержав травму ока.

За результатами розслідування нещасного випадку на виробництві було складено акт Н-1.

Згідно довідки МСЕК від 11 вересня 1996 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності безстроково.

Українською Державною насіннєвою інспекцією (правонаступник Республіканської Державної насіннєвої інспекції Міністерства сільського господарства УРСР) було прийнято рішення про наявність підстав для виплати ОСОБА_1 50% місячної заробітної плати

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що Республіканською Державною насіннєвою інспекцією Міністерства сільського господарства УРСР проводились щомісячні страхові виплати з 01 червня 1979 року до січня 2011 року, проте в подальшому інспекція припинила виплачувати кошти.

З 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», згідно з яким обов'язок з відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень даного Закону уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час ОСОБА_1 не перебуває на обліку у відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві як потерпілий на виробництві та не отримує страхових виплат від Фонду.

Особова справа позивача не передавалась інспекцією до Фонду.

Згідно наказу № 20 від 28 жовтня 1994 року Української Державної насіннєвої інспекції позивачу призначені виплати в розмірі 50 % заробітної плати.

Розмір щомісячної страхової виплати позивачу складає 609 грн. 00 коп.

За період з 01.01.2011 року по 01.02.2015 року заборгованість по їх виплаті становить 29 841 грн. 00 коп.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вважав, що відповідачем не передано у встановленому законом порядку особову справу позивача до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, заборгованість по страховим виплатам потерпілому на виробництві не відшкодували, відтак обов'язок по виплаті цієї заборгованості лежить на Державній інспекції сільського господарства України, яка є правонаступником Республіканської Державної насіннєвої інспекції Міністерства сільського господарства УРСР, в якій позивач працював та отримав виробничу травму.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Доводи апеляційної скарги про те, що Державна інспекція сільського господарства України не є правонаступником інспекції, в які працював позивач, колегія суддів оцінює критично, оскільки згідно Указу Президента України від 09 грудня 2010 року № 1085 та відповідно до наказу Державної інспекції сільського господарства України від 16 червня 2011 року, Державна інспекція сільського господарства України є правонаступником Української Державної насіннєвої інспекції, яка, в свою чергу, є правонаступником Республіканської Державної насіннєвої інспекції Міністерства сільського господарства УРСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 26 листопада 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної інспекції сільського господарства України відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук