У х в а л а

18 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Лященко Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року, у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, малолітнього ОСОБА_3, в інтересах якого діють законні представники ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.В., служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Оболонський районний відділ Державної міграційної служби України у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із вищезазначеною заявою, у якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року.

Подана ОСОБА_1 заява не відповідає вимогам статей 357, 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Зі змісту поданої заяви вбачається, що підставою звернення до Верховного Суду України є неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, зокрема статей 33, 36-39 Закону України «Про іпотеку». Разом з тим, заявником подаються постанови Верховного Суду України, проте будь-яких посилань в заяві по пункту 4 частини 1 статті 355 ЦПК України немає. Крім того до заяви не додано копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 та 16 грудня 2015 року, які зазначені ним у заяві як приклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Отже заявнику слід уточнити з яких саме передбачених законом підстав ним подано заяву та додати копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 та 16 грудня 2015 року.

Відповідно до частини другої статті 359 ЦПК України суддя-доповідач здійснює перевірку відповідності заяви вимогам ЦПК України. У разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог статей 357 <http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/1618-15/page9> та 358 <http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/1618-15/page9> ЦПК України, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Згідно із пунктом 1 частини 4 статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо заяву подано без додержання вимог статей 357 та 358 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

За таких обставин заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху для усунення вказаних недоліків у встановлений ухвалою строк.

Керуючись статей 357, 358, 359 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Надати ОСОБА_1 строк до 9 грудня 2016 року для усунення зазначених недоліків.

Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Н.П. Лященко