Справа № 362/33/16-ц
Провадження № 2/362/704/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

12 квітня 2016 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарях Лущик Т.М., Шевченко О.Г.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,

В СТ А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 11 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 було укладено Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 0, за умовами якого банк надав останній кредитні кошти під заставу транспортного засобу.

Зазначає, що відповідно до умов укладеного між ним і АКІБ «УкрСиббанк» Договору факторингу № 17 від 20 квітня 2015 року, до нього перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором.

Посилаюсь на те, що позичальник взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує у звязку з цим має заборгованість за кредитом в розмірі 1 508 365 гривень 65 копійок, позивач просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 звернути стягнення на предмет застави та визнати за ним право власності на транспортний засіб марки «Honda».

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених у заяві підстав.

Враховуючи, що відповідач, яка була належним чином в порядку передбаченому статтями 74 76 ЦПК України повідомлена про місце, день і час розгляду справи, не зявилась в судове засідання та від неї не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутності, керуючись статтею 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи.

Вислухавши пояснення представник позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

11 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 0, відповідно до якого останній було надано кредитні кошти в сумі 38 069 доларів США з кінцевим терміном погашення кредитної заборгованості 11 вересня 2015 року із процентною ставкою в розмірі 13,5 % річних (а.с. 4).

Відповідно до Розділу 2 кредитного договору, у забезпечення виконання усіх грошових зобовязань позичальника в повному обсязі за кредитним договором, позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне нерухоме майно, а саме: транспортний засіб марки «Honda», модель CR-V, рік випуску 2008, колір сірий, тип ТЗ легковий універсал-В, кузов JHLRE48508C404610, державний номер НОМЕР_1, який є власністю позичальника.

Із змісту позовної заяви, доданих до неї документів та наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача встановлено, що відповідач не виконує свої зобовязання перед позивачем за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 0 від 11 вересня 2008 року.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу № 17, відповідно до якого позивач набув права вимоги заборгованості по укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 0 від 11 вересня 2008 року, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі Права Вимоги від 20 квітня 2015 року та Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) від 13.05.2015 року (а.с. 5 8, 9, 11).

З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог Витягу з реєстру боржників від 20.0-4.2015 року вбачається, що відповідач має заборгованість по кредитному договору на загальну суму в розмірі 71 630.28 доларів США, що становить в розмірі 1 508 365 гривень 65 копійок (а.с. 10).

Норма статті 514 ЦК України передбачає, що одо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що на виконання вимог пункту 4.3. Договору факторингу № 17 від 20 квітня 2015 року, позивачем було належним чином повідомлено відповідача про відступлення прав вимог за кредитним договором, що підтверджується відповідними письмовим повідомленням та поштовим повідомленням про вручення.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунокзаставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

Відповідно до норм статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави; за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Норми аналогічного змісту містяться в статтях 19 і 20 Закону України «Про заставу».

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати такий позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленому цим Законом.

Оскільки, відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, право вимоги за яким належить позивачу та наявні підстави для звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідача, суд приходить до висновку, що позов в частині звернення на предмет застави є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Таким чином, порушені права позивача підлягають захисту шляхом звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором та передачі транспортного засобу марки «Honda» у власність позивача.

При цьому, вимоги позову про зобовязання відповідача вчинити певні дії та вчинення подальших дій повязаних з переоформленням транспортного засобу в органах держави з іншими правами, задоволенню не підлягають, оскільки положення ЦК України, Закону України «Про заставу» і Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не передбачають необхідності зобовязання заставодавця вчиняти ті чи інші дії та не встановлюють можливості надання заставодержателю певних прав.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 514, 526, 589, 611, 625, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 1 11, 57 62, 64, 88, 169, 208, 209, 212 215, 224 226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 0 від 11 вересня 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укр Сиббанк» і ОСОБА_3, в розмірі 1 508 365 (один мільйон пятсот вісім тисяч триста шістдесят пять) гривень 65 копійок звернути стягнення на предмет застави та передати транспортний засіб марки «Honda», модель CR-V, рік випуску 2008, колір сірий, тип ТЗ легковий універсал-В, кузов JHLRE48508C404610, державний номер НОМЕР_1 у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) гривень 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий