Справа № 680/852/16-ц
№ 2/680/380/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2016 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Яцини О.І.,

при секретарі судового засідання Стандрійчук М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоушицької селищної ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою до відповідача, в якій вказала, що ОСОБА_3 померла 26 червня 1996 року.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким на день своєї смерті все своє майно заповіла позивачці та ОСОБА_2. До складу спадкового майна увійшла, зокрема, земельна ділянка, згідно із сертифікатом ХМ №0170152.

Оскільки державний акт на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивачка та її представник у судове засідання не зявилися, подали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просять розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача надав суду заяву, в якій позов визнає, просить розглянути справу за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 подав до суду заяву про визнання позову та слухання справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БВ №282721, виданого 01 червня 2016 року Новоушицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 26 червня 1996 року померла ОСОБА_3.

Згідно з довідками Новоушицької селищної ради № 1334, 1333 від 20 вересня 2016 року ОСОБА_3, яка померла 26 червня 1996 року, до дня смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_3 в управління та розпорядження спадковим майном вступила спадкоємець за заповітом ОСОБА_1

Спадкоємцями за заповітом є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується заповітом від 18 червня 1996 року, зареєстрованим в реєстрі за №61.

Постановою приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу №886/02-31 від 04 жовтня 2016 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 26 червня 1996 року у звязку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю видано після смерті спадкодавця.

Згідно з повідомленням державного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу №1029/01-16 від 18 листопада 2016 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 заведена 08 липня 1996 року Новоушицькою державною нотаріальною конторою Хмельницької області за №240. Спадкоємці за заповітом ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Відповідно до заяви, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи ОСОБА_5 від спадщини відмовився.

За списком громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №010, прізвище ОСОБА_6 прописано за № 200.

Згідно з протоколом розподілу земельних часток (паїв) між громадянами власниками сертифікатів на території с. Любомирівка Новоушицького району, прізвище ОСОБА_3 прописано за № 34.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №806232 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 1,31 га на території Ставчанської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом.

Згідно зі ст.549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в томі числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами цивільного кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, серед іншого, шляхом визнання права та застосування інших, передбачених законом, способів.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що встановлені обставини по справі дають право позивачці на успадкування права на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3, оскільки спадкодавець була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю та набула права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Водночас суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.9 ЦК України Української РСР, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю.

Суд вважає, що ОСОБА_3 набула право на земельну ділянку не згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку від 25 лютого 2002 року, оскільки він виданий після її смерті, а на підставі державного акта на право колективної власності на землю від 30 червня 1995 року.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб та приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства позивачка має право на спадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, в установленому законом порядку спадщину прийняла, іншого порядку визнати за нею права власності на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачено, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його часткове задоволення.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 60, 88, 174, 197, 208, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.9, 524,529, 549 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай) розміром 1,31 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Нове життя» с.Любомирівка Новоушицького району Хмельницької області як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 26 червня 1996 року.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з Новоушицької селищної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Хмельницької області через Новоушицький районний суд Хмельницької області.

Суддя: ОСОБА_7