Справа № 214/762/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

23 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Хомініч С.В.,

за участю

секретаря - Соколовської Т.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, при заочному розгляді справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 13 в будинку № 52 в мікрорайоні Сонячний у м. Кривому Розі житловою площею 37,3 кв.м, загальною площею 64,3 кв.м. в порядку набувальної давності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала з ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1985 року по 16 грудня 2003 року. Згідно договору купівлі-продажу від 09.10.1996, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрованому в реєстрі за № 1-3704, була придбана та оформлена на її імя трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Право власності також зареєстроване 11 листопада 1996 року в Криворізькому БТІ згідно норм чинного законодавства. Відповідач у червні 2003 року, зібравши свої речі, виїхав із квартири та більше в ній не проживав та жодного разу з 2003 року по 2015 рік не зявлявся в ній. Зі слів відповідача, він виїхав на постійне місце проживання до міста Львова, де він проживає разом з новою сімєю та працює там. До міста ОСОБА_5 взагалі не збирається повертатися. Ці обставини підтверджуються актом з місця проживання, підписаним мешканцями будинку № 52 у мікрорайоні Сонячний в м. Кривому Розі, від 04.02.2016 та довідкою ЖБК «Світанок-48» за № 8 від 04.02.2016. Відповідач не виконував, починаючи з 2003 року, своїх обовязків по утриманню квартири, не проводив поточних та капітальних ремонтів, не сплачував за квартиру та комунальні платежі по ній, а також не надав жодних вказівок чи розпоряджень щодо своєї частини квартири. Всі його права та обовязки, що виплавають з права власності на його частину квартиру, виконувалися позивачем: вона постійно проживає в квартирі, володіє та користується квартирою у повному обсязі, одноособово утримує її, здійснюючи в ній всі ремонти, укладає договори, що стосуються даної квартири, сплачує квартирну плату та всі комунальні платежі, вирішує всі побутові питання, що стосуються квартири. Тобто, вона добросовісно заволоділа та продовжує відкрито та безперервно володіти нерухомим майном всією квартирою протягом майже тринадцяти років. Ці обставини підтверджуються зазначеним вище актом, а також договорами та квитанціями, доданими до позовної заяви.

Позивач та її представник, кожний окремо, у судовому засіданні позов підтримали.

ОСОБА_1 зазначила, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, нею придбано та оформлено на її імя квартиру. Після розірвання шлюбу у 2003 році, відповідач зібрав свої речі та виїхав з квартири. Спору щодо поділу майна подружжя не було. З того часу не проживав в спірній квартирі та невиконував своїх обовязків по утриманню квартири. Усі оплати щодо квартири виконувалися позивачем у повному обсязі одноособово. Позивачу відомо, що на даний час відповідач проживає у місті Львів та до міста ОСОБА_5 Ріг повертатися не збирається. За таких обставин вважає, що вона добросовісно заволоділа та продовжує відкрито та безперервно володіти всією квартирою майже тринадцять років.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином через газету «Вісті Придніпровя» № 28(1727) від 21.04.2016.

Свідок ОСОБА_6, допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона проживає по сусідству із позивачем за адресою: АДРЕСА_2. Живуть на одній площадці. З 15 років знайома з донькою позивача, так як батьки між собою спілкувалися. Памятає, що тато її знайомої став зловживати алкоголем, були сварки у сімї. Знає, що у нього нібито, зявилася інша жінка, до якої він у 2003 році пішов з сім'ї із усіма своїми речами. З того часу його не бачила.

Свідок ОСОБА_7, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він брат позивача. Був знайомий із чоловіком сестри. Повідомив, що сестра давно розлучилася з чоловіком. У 2003 році він пішов з усіма речами в іншу сім'ю, де і живе, мабуть досі. Спочатку підтримував спілкування з дітьми. Останні 5 років про нього ніхто нічого не чув, він не телефонує й не зявляється. Знає, що у відповідача є рідний брат, але свідок з ним не спілкується, тому не знає, чи спілкуються вони між собою.

Суд, оцінюючи всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах.

У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1985 року по 16 грудня 2003 року (а.с. 14). Згідно договору купівлі-продажу від 09.10.1996, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрованому в реєстрі за № 1-3704, була придбана та оформлена на імя позивача трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Оскільки подружжям спірна квратира придбана в 1996 році, то до вказаних правовідносин слід застосувати норми Кодексу про шлюб та сімю України, які були чинними на той час.

У відповідності до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. У відповідності до ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідач у червні 2003 року, зібравши свої речі, виїхав із квартири та більше в ній не проживав та жодного разу з 2003 року по 2015 рік не зявлявся в ній. Ці обставини підтверджуються актом з місця проживання, підписаним мешканцями будинку № 52 на мікрорайоні Сонячний в м. Кривому Розі, від 04.02.2016 (а.с. 48) та довідкою ЖБК «Світанок-48» за № 8 від 04.02.2016 (а.с. 47). Відповідач не виконував, починаючи з 2003 року, своїх обовязків по утриманню квартири, не проводив поточних та капітальних ремонтів, не сплачував за квартиру та комунальні платежі, а також не надав жодних вказівок чи розпоряджень щодо своєї частини квартири. Всі його права та обовязки, що виплавають з права власності на його частину квартири, виконувалися позивачем: вона постійно проживає в квартирі, володіє та користується квартирою у повному обсязі, одноособово утримує її, здійснюючи в ній всі ремонти, укладає договори, що стосуються даної квартири, сплачує квартирну плату та всі комунальні платежі, вирішує всі побутові питання, що стосуються квартири. Тобто, вона добросовісно заволоділа та продовжує відкрито та безперервно володіти нерухомим майном всією квартирою протягом майже тринадцяти років. Ці обставини підтверджуються зазначеним вище актом, а також договорами та квитанціями, доданими до позовної заяви (а.с. 23-32).

Встановленим в судовому засіданні фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються вимогами ЦК України.

Відповідно до ст. 317, 319 та 322 ЦК України право власності передбачає як права (володіння, користування, розпорядження майном, вчинення будь-яких інших дій, що не суперечать закону), так і обовязки (утримання майна).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність).

В свою чергу, згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач протягом майже тринадцяти років постійно проживає в квартирі, володіє та користується квартирою у повному обсязі, одноособово утримує її, здійснюючи в ній всі ремонти, укладає договори, що стосуються даної квартири, сплачує квартирну плату та всі комунальні платежі, вирішує всі побутові питання, що стосуються квартири. Тобто, позивач добросовісно заволоділа та продовжує відкрито, безперервно володіти всією квартирою більше 10 років.

Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 13 в будинку № 52 на мікрорайоні Сонячний у м. Кривому Розі житловою площею 37,3 кв.м, загальною площею 64,3 кв.м. в порядку набувальної давності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 322, 328, 344, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 8, 10, 11, 15, 58, 59, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 13 в будинку № 52 на мікрорайоні Сонячний у м. Кривому Розі житловою площею 37,3 кв.м, загальною площею 64,3 кв.м. в порядку набувальної давності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів позивачем з моменту винесення, відповідачем після процедури перегляд заочного рішення.

Суддя Хомініч С.В.

Повний текст рішення складено 27 травня 2016 року.