АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/4438/15-ц Головуючий
Провадження №22-ц/790/2666/16 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: житлові Доповідач: Трішкова І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Судова колегія судової палати по цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Трішкової І.Ю.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря - Гребенщикової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_4» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року у цивільній справі за позовом Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_4» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року Державне підприємство «Завод ім. В.О. Малишева» (далі ДП «Завод ім. В.О. Малишева») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2, к. 43.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ДП «Завод ім. В.О. Малишева» є балансоутримувачем гуртожитку по вул. Киргизька, 2 в м. Харкові. Згідно з протоколом № 20 засідання загальнозаводської комісії з житлових питань ДП «Завод ім. В.О. Малишева» від 27.11.2009 року ОСОБА_5 було надано кімнату у сімейному гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2. 30.12.2009 року відповідачу ОСОБА_5 було видано ордер на житлову площу у вищевказаному гуртожитку. 18.05.2010 року ОСОБА_5 було зареєстровано у кімнаті № 43, а 14.05.2014 року у даній кімнаті було зареєстровано його дружину ОСОБА_6 Вказаний гуртожиток є державною власністю і не підпадає під виключення зазначені в ч. 3 ст. 1 Закону України № 2482-ХІІ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», тому дія закону розповсюджується на гуртожиток за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2.

Відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації більше року, а тому позивач був вимушений звернутися до суду із позовом.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачі дійсно не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, к. 43. Вказані обставини встановлені на підставі роботи комісії, яка здійснює обхід гуртожитку приблизно один раз на місяць, при цьому опитуються сусіди та в результаті складається акт про відсутність за місцем проживання. Склад комісії затверджено керівництвом, іноді до складу комісії входить дільничний інспектор. Обхід гуртожитку комісією триває близько двох годин, графік обходів затверджується начальником житлово-побутового комплексу. Також зазначив, що в гуртожитку ведеться журнал реєстрації мешканців гуртожитку, в якому фіксується дані про проживаючих у гуртожитку.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року позовні вимоги Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ДП «Завод імені ОСОБА_4» просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка, визначені правовідносини сторін та закон, їх регулюючий, і згідно встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки відокремленого підрозділу Житлово-побутовий комплекс ДП «Завод ім. В.О. Малишева» № 401/98 від 17.10.2014 року, на балансі ДП «Завод ім. В.О. Малишева» знаходиться багатоповерховий житловий будинок, гуртожиток, інв. № 100011, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2 (а.с. 5).

Згідно до протоколу № 20 засідання загальнозаводської комісії з житлових питань ДП «Завод ім. В.О. Малишева» від 27.11.2009 року ОСОБА_5 було надано кімнату у сімейному гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2 (а.с.6-9).

30.12.2009 року відповідачу ОСОБА_5 було видано ордер на житлову площу № 62 у гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2, кімната № 43, загальною площею 13,7 кв.м. та 18.05.2010 року ОСОБА_5 було зареєстровано у вказаній кімнаті (а.с. 10, 12).

14.05.2014 року в кімнаті № 43 по вул. Киргизькій,2 в м. Харкові було зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Згідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 19.05.2015 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 23, 24).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 пояснив, що в спірному житловому приміщенні він постійно проживає разом з дружиною та тільки влітку іноді виїжджає на дачу. У період з березня 2014 року по серпень 2014 року він відїжджав до свого брата в м. Генічеськ. Також, зазначив, що в житловому приміщенні постійно знаходяться його особисті речі, меблі, побутова техніка. Восени 2014 року протягом приблизно двох місяців в спірній кімнаті проживав його знайомий Чорний. Іноді разом з ним та дружиною у кімнаті проживає їх син ОСОБА_8.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні дала аналогічні пояснення, крім того зазначила, що приблизно два-три рази на тиждень вона відїздить до сина за місцем його проживання, та потім повертається додому. Також зазначила, що влітку вона відїжджала до Краснокутського району с. Ананївка та перебувала там протягом літніх місяців 2014 року. В зазначений період часу вона один раз на місць на два-три дні поверталася до спірного житлового приміщення та проживала в кімнаті. Спірна кімната у гуртожитку є постійним місцем проживання її з чоловіком.

Зазначені обставини також підтверджені поясненнями свідка ОСОБА_9

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивач не довів свої позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а у разі спору судом.

Суд правильно прийшов до висновку, що акти про відсутність відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, складені комісією у складі завідуючої гуртожитком ОСОБА_10, старшим майстром відділу 98 ОСОБА_11 та провідним інженером-інструктором по обліку та розподілу житла ОСОБА_12, в яких зазначено, що відповідачі зареєстровані в к. 43 буд. 2 по вул. киргизькій в м. Харкові, та не проживають, не можуть бути прийняті у якості належних доказів, оскільки у зазначених актах не вказано на підставі яких даних було встановлено факт відсутності відповідачів у приміщенні, яким чином проводилася перевірка наявності відповідачів у спірній кімнаті та обставин їх відсутності за місцем проживання. У зазначених актах фактично відображається факт наявності чи відсутності жильців за місцем проживання лише у конкретний часовий проміжок під час роботи комісії, що не може слугувати достеменним та беззаперечним доказом постійної відсутності відповідачів за місцем проживання в проміжок часу на який посилається позивач.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду. Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст.ст.303,307, 308, 314, 319 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_4» відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності ухвалою.

Головуючий: І.Ю. Трішкова

Судді: Л.І. Кірсанова

ОСОБА_2