АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Маліновська В.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

ШебуєвоїВ.А.,

за участю секретаря Казанник М.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою,-

В С Т А Н О В И Л А

У травні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання поруки припиненою.

У мотивування вимог посилався на те, що 28.03.2007 року між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» Київське РУ укладено Кредитний договір №98/П/99/2007-840, відповідно до якого позичальнику надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 71 517 доларів США, із відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 12,49 % відсотків річних та кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості 28.03.2017 року.

28.03.2007 року між ним та ВАТ КБ «Надра» Київське РУ укладено Договір поруки, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Поручитель і позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань щодо повернення кредиту повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

У п. 5.3 Договору поруки зазначено, що дія цього Договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього Договору.

Він вважає, що зобов'язання по Договору поруки та сам Договір поруки припинили свою дію ще в червні 2013 року.

Так, у лютому 2010 року, червні 2010 року, січні 2011 року, березні 2011 року, лютому 2012 року, травні 2012 року, серпні 2012 року, в період з січня 2013 року по липень 2013 року, в період з серпня 2013 по листопад 2013 року, в грудні 2014 року, в період з січня 2014 року по травень 2014 року, в період із травня 2014 року по листопад 2014 року позичальник не здійснив черговий мінімальний платіж на користь кредитора відповідного до умов Кредитного договору.

Крім того, починаючи з лютого 2015 року позичальник фактично повністю припинив розраховуватися із кредитором по Кредитному Договору.

Отже, право вимоги по Кредитному договору виникло в кредитора ще в червні 2013 року.

Таким чином, банк не скористався своїм правом та у зв'язку з цим Договір поруки має бути припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

З урахуванням наведеного просив суд визнати припиненим Договір поруки від 28.03.2007 року, укладений між Шевченківським відділенням філії ВАТ КБ «Надра» Київське РУ та ОСОБА_2

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на Довідку про загальну суму платежів клієнта по Кредитному договору за період з 28.03.2007 року по 06.05.2015 року, в якій зазначені періоди, протягом яких позичальник неодноразово порушував умови кредитного договору, а банк при цьому ніяким чином не реагував на ці порушення.

Вказує, що з Довідки 01-10-11389 від 12.06.2015 року вбачається, що право на дострокове повернення кредиту в цілому у банку виникло починаючи із 2010 року.

Жодних письмових вимог про дострокове повернення кредиту за Кредитним договором банк не надсилав поручителю.

Враховуючи, що в кредитному договорі передбачено погашення кредиту періодичними платежами та вперше заборгованість виникла ще в лютому 2010 року, банк фактично мав звернутися із позовом до поручителя та позичальника ще у вересні 2010 року.

Отже, не скориставшись своїм правом, банк фактично втратив своє право на стягнення кредитної заборгованості із поручителя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Судом встановлено, що 28 березня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір №98/П/99/2007-840, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 71 517,60 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 12,49 % річних (із розрахунку 360 днів у році) строком на 120 місяців до 28.03.2017 року. (а.с. 11-14)

Відповідно до п.п. 3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 818,70 доларів США, який позичальник вносить щомісячно до 20 числа поточного місяця.

01 квітня 2007 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №98/П/99/2007-840 від 28.03.2007 року, згідно якої сторони погодили зокрема, що після вступу в силу цієї Додаткової угоди Позичальнику встановлюється відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 11,99 % відсотків річних. Всі інші умови щодо нарахування та сплати відсоткової ставки за користування кредитом залишаються незмінними (а.с. 15).

25 листопада 2014 року між банком та позичальником укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень №3 до Кредитного договору «іпотеки» №98/П/99/2007-840 від 28.03.2007 року, згідно якого сторони домовились доповнити розділ Кредитного договору «Відповідальність сторін» пунктом 8.5. (а.с. 16)

28 березня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору №98/П/99/2007-840 від 28.03.2007 року. (а.с. 17)

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань щодо повернення кредиту повністю (чи у будь-якій його частині) як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо.

Пунктом 2.1 Договору поруки передбачено, що кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із Кредитного договору при умові, якщо у встановлений Кредитним договором строк виконання позичальник зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в повному обсязі (або в тій чи іншій його частині).

Згідно із Довідкою №01.10-11389 від 12.06.2015 року, виданою Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Надра» Стрюковою І.О., ОСОБА_4 не було здійснено щомісячного мінімального платежу в лютому 2010 року, червні 2010 року, січні 2011 року, березні 2011 року, лютому 2012 року, травні 2012 року, серпні 2012 року, в період з січня 2013 року по червень 2013 року, в період з серпня 2013 по жовтень 2013 року, в грудні 2014 року, в період з лютого 2014 року по квітень 2014 року, в період із червня 2014 року по жовтень 2014 року. (а.с. 18)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався, що зобов'язання за Договором поруки та сам Договір поруки припинили свою дію ще в червні 2013 року.

Із вказаної Довідки також вбачається, що позичальник ОСОБА_4 з липня 2013 року продовжила виконувати умови Кредитного договору, а саме, сплачувала відповідні суми 25.07.2013 року, 27.11.2013 року, 20.01.2014 року, 20.05.2014 року, 28.11.2014 року, 12.12.2014 року, 19.12.2014 року, 26.12.2014 року, 23.01.2015 року, 29.01.2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію висловлено Верховним Судом України в Постанові від 19 березня 2014 року в справі №6-20цс14.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з Кредитного договору, чергові платежі боржник повинен був здійснювати до 20 числа поточного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року в справі №6-53цс14.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що з ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 22.09.2015 року в справі №761/13499/15-ц вбачається, що в липні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості. (а.с. 40).

У суді апеляційної інстанції сторони підтвердили, що дана справа перебуває у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області за місцем проживання одного з відповідачів.

У Постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року в справі №6-190цс14 зроблено правову позицію, згідної якої, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Таким чином, пред'явивши позовні вимоги про стягнення заборгованості до ОСОБА_4, ОСОБА_2, банк фактично змінив строк виконання основного зобов'язання та у відповідності до умов Кредитного договору та Договору поруки звернувся з відповідними вимогами як до позичальника, так і до поручителя.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, суд дав їм правову оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва