Справа № 381/4143/15-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/1448/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 05.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

05 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Дрозд Р.І.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариств «Комерційний Банк «ОСОБА_2» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариств «Комерційний Банк «ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 жовтня 2008 року у розмірі 13 088 грн. 70 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до правил надання банківських послуг. У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором у ОСОБА_3 станом на 06 вересня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 13 088 грн. 70 коп.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року позов ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 жовтня 2008 року у розмірі 7 028 грн. 62 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач не заявляв клопотання про застосування строку позовної давності, а тому суд першої інстанції безпідставно застосував ст. 267 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими «Тарифами банку», складає між ним та банком договір.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача станом на 06 вересня 2015 року складає 13 088 грн. 70 коп., з яких:

- 3174,80 грн. заборгованість за кредитом;

- 5079,98 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3734,46 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);

- 599,46 грн. штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався ст. ст. 267, 525, 526, 530, 610, 1054 ЦК України.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно умов якого позичальник повинен був своєчасно здійснювати платежі за договором, однак свої зобов'язання останній належним чином не виконував, у звязку з чим утворилася заборгованість.

За таких обставин, у ПАТ КБ «Приват Банк» виникло право на звернення до суду з позовом до позичальника про стягнення заборгованості.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції застосував строк позовної давності, залишивши поза увагою наступне.

Згідно вимог ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, необхідно дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише із наявністю про це заяви сторони.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 18 березня 2015 року (справа № 6-25цс15).

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариств «Комерційний Банк «ОСОБА_2» задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариств «Комерційний Банк «ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариств «Комерційний Банк «ОСОБА_2», місце знаходження вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, , заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 жовтня 2008 року у розмірі 13 088,70 (тринадцять тисяч вісімдесят вісім грн. 70 коп.), з яких: 3 174,80 (три тисячі сто сімдесят чотири грн. 80 коп.) заборгованість за кредитом; 5079,98 (пять тисяч сімдесят девять грн. 98 коп.) заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 734,46 (три тисячі сімсот тридцять чотири грн. 46 коп.) заборгованість за пенею та комісією; 500 (пятсот грн.) штраф (фіксована частина); 599,46 (пятсот девяносто девять грн. 46 коп.) штраф (процентна складова).

Стягнути зі ОСОБА_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 у м ОСОБА_4 області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариств «Комерційний Банк «ОСОБА_2», місце знаходження вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, , судовий збір у розмірі 2 557,80 (дві тисячі пятсот пятдесят сім грн. 80 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_5