Провадження №2/389/13/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Знамянський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Українського В.В.,

при секретарі Василенко І.С.

з участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знамянка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Рос-Агро» про стягнення не нарахованої заробітної плати за вересень 2012 року , заробітної плати за роботу в надурочний час , оплату праці незаконно відраховану на профспілковий збір, незаконно відрахований податок з його заробітної плати у вигляді податкової соціальної пільги, компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення судом рішення, компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати та матеріальної шкоди , суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Рос-Агро», вимоги за яким збільшив в процесі розгляду справи та просить суд стягнути не нараховану заробітну плату за вересень 2012 року, заробітну плату за роботу в надурочний час, оплату праці незаконно відраховану на профспілковий збір, незаконно відрахований податок з його заробітної плати у вигляді податкової соціальної пільги, компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення судом рішення, компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати та матеріальної шкоди. Обґрунтував свої позовні вимоги тим, що під час розгляду іншої цивільної справи за його позовом до ТОВ «Рос-Агро» про стягнення коштів при звільненні, дізнався, що прийнятий на роботу до відповідача 10.09.2012 року, замість 01.09.2012 року, з часу, коли він фактично приступив до своїх обовязків та вийшов на роботу. Відповідно заробітну плату за вересень 2012 року позивач отримав в меншому розмірі, ніж оклад за повний робочий місяць.

Також, вважає відповідачем безпідставно відраховувалися із його заробітної плати кошти на профспілковий збір, однак в члени профспілки ОСОБА_1 не вступав, тому законних підстав вказаних відрахувань не було. Вважає йому не доплачено заробітну плату в звязку з незаконними відрахуваннями в розмірі 218,35 грн. Крім того, вважає відповідачем незаконно відраховано із заробітної плати позивача податок на доходи фізичних осіб, без застосування податкової соціальної пільги, що за весь час роботи складає 1464,1 грн.

При звільненні з роботи, позивачеві не виплачена частина заробітної плати за грудень 2013 року в розмірі 628,70 грн. На всю суму недоплаченої заробітної плати за період роботи в товаристві, а саме 2311,15 грн., позивач вважає стягнути компенсацію відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» в розмірі 1684,83 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпПУ в розмірі 26476,56 грн.

Крім того, вважає, що йому завдані матеріальні збитки товариством на суму 217 грн., які складаються з відсотків за користування кредитними коштами, які позивач сплатив банкові за кредитними зобовязаннями, не маючи змоги повністю погасити кредит одним платежем в звязку з незаконними утриманнями із заробітної плати. В уточненій позовній заяві відмовився від вимоги про стягнення недоплаченої заробітної плати за вересень 2012 року та оплати праці в надурочний час за період з 10.09.2012 по 31.12.2013 в розмірі 1468,12 грн.

Позивач в судовому засіданні просив суд задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі, відповідно до уточненої позовної заяви.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу без її участі, заперечує проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст 10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В уточненій позовній заяві позивач відмовився від вимоги про стягнення недоплаченої заробітної плати за вересень 2012 року та оплати праці в надурочний час за період з 10.09.2012 по 31.12.2013 в розмірі 1468,12 грн., тому в цій частині вимог, суд вважає відмовити в задоволенні в звязку з не підтриманням вимог самим позивачем. Крім того, при відмові від вказаних вимог, позивач вказав на відсутність доказів для обґрунтування вказаних вимог, в звязку з чим власне і відмовився.

Відповідно до п. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга починає застосовуватися до нарахованих доходів у вигляді заробітної плати з дня отримання роботодавцем заяви платника податку про застосування пільги та документів, що підтверджують таке право. Роботодавець відображає у податковій звітності всі випадки застосування або незастосування податкової соціальної пільги згідно з отриманими від платників податку заявами про застосування пільги, а також заявами про відмову від такої пільги. Із відповідною заявою до роботодавця ОСОБА_1 не звертався, тому при відрахуванні обовязкових платежів із заробітної плати позивача, податкова пільга не застосовувалася.

Вимоги в частині компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у відповідності до вимог ст. 34 ЗУ «Про оплату праці», в частині виплати середнього заробітку відповідно до ст. 117 КЗпПУ, задоволенню не підлягають, оскільки вказану компенсацію нараховано та виплачено позивачу за аналогічним трудовим спором за цивільною справою 22-ц/781/2772/14.

Відповідно до ст. 17 КЗпП України, колективний договір набирає чинності з дня його підписання представниками строін, або з дня, зазначеного в ньому. Після закінчення строку чинності колективний договір продовжує діяти до того часу, поки строни не укладуть новий або не переглянуть чинний.

Відповдно до ст. 18 КЗпП України, положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємтсва, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Також, відповідно до п.1.9 колективного договору АТ «Рос Агро» дія договору поширюється на всіх працівників підприємства, незалежно від строку і форми трудового договору, а також на обраних і штатних працівників профспілкової організації. П.1.1. Колективний договір укладений між роботодавцем в особі Голови Правління ОСОБА_2, що уповноважений представляти інтереси власників підприємства, з однієї сторони та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації, який уповноважений представляти інтереси найманих працівників підприємства, з другої сторони. Таким чином, так як дія договору поширюється на всіх працівників підприємства, внесок до профспілкової організації є обовязковим видом утримання із заробітної плати кожного працівника.

Отримання кредитних коштів та порядок їх повернення до фінансових установ не регулюються трудовим законодавством, тому суд вважає відмовити в їх задоволенні як такі, що не відносяться до трудового спору.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В судовому засіданні встановлено, що після звільнення, ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до держінспекції України з питань праці у Кіровоградській області щодо порушення його прав товариством, а саме укладення та розірвання трудового договору, робочий час, час відпочинку, оплата праці. Однак, своєю заявою від 07.05.2014 відмовився від своїх вимог та визнав, що претензії по розрахункам між ним та відповідачем повністю відсутні.

Крім того, рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року стягнуто із відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку, компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів виплати та моральну шкоду (а.с.76-79). Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення.

На підставі викладеного ст.ст. 47,116,117 КЗпПУ та керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 213- 215 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

В позовній заяві ОСОБА_1 до ТОВ «Рос-Агро» про стягнення не нарахованої заробітної плати за вересень 2012 року , заробітної плати за роботу в надурочний час , оплату праці незаконно відраховану на профспілковий збір, незаконно відрахований податок з його заробітної плати у вигляді податкової соціальної пільги, компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення судом рішення, компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати та матеріальної шкоди відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок Держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3