Провадження №2/521/4589/16
25 жовтня 2016 року місто Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Леонова О.С.,
при секретарі - Малиш О.Л.,
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи органу опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, про стягнення аліментів на утримання дитини з матері, та припинення стягнення аліментів з батька дитини, -
19.07.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, про стягнення аліментів на утримання дитини з матері, та припинення стягнення аліментів з батька дитини.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 26.04.2002 року між ним та ОСОБА_3 був укладений шлюб, який згодом був розірваний.
Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати з відповідачем.
За рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2011 року з позивача було стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? від усіх видів доходу.
Заборгованості позивач по аліментам не має.
Станом на сьогодні дитина проживає разом з позивачем та з нього продовжуються стягуватися аліменти, незважаючи на те, що він несе повний тягар утримання дитини, а мати дитини, відповідач, участі в утриманні дитини не приймає, та витрачає стягнуті аліменти виключно на себе.
Сума місячного аліментного платежу на дитину складає приблизно 6000 грн.
Через що він звернувся із зазначенням обставин до органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради з відповідною заявою.
Позивач прагне та може забезпечити дитині гідне виховання, освіту та добробут, відтак, визначення місця проживання сина з ним буде в першу чергу відповідати інтересам дитини.
Вважає, що зміна місця проживання сина, його проживання спільно з матір'ю, яка знущається над дитиною, може негативно відобразитися на його психоемоційному стані, стати душевною травмою для дитини, що є неприпустимим.
У зв'язку з протиправними діями матері, він звертався до органів поліції з відповідною заявою, факт протиправних дій з боку матері, підтверджує також і сама дитина в своїх поясненнях.
Дитина навчається в Одеській загальній освітній школі №15 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, займається футболом та навчається у ДЮФК «Атлетик».
Позивач в свою чергу має стабільний та гідний заробіток, що дозволяє утримувати дитину, спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає, до кримінальної відповідальності не притягався, має нормальні житлово - побутові умови.
Відповідач не працює, не має доходу, створює реальну небезпеку для її життя та здоров'я дитини, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, має проблеми із вживанням алкоголю, але на обліку не перебуває.
Просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та припинити стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначені рішенням Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене від 15.03.2011 року, стягнути щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1500 гривень на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 вартість судових витрат у розмірі 826,81 грн., рішення суду в межах платежу аліментів за 1 місяць допустити до негайного виконання.
13.10.2016 року через канцелярію суду позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та змінити порядок стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2011 року, шляхом зараховування аліментів на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України; стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1500 гривень на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 вартість судових витрат.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не підтримав та просив задовольнити первісний позов в повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав первісний позов та просив суд його задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.
У відповідності до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідност.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
За ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Принцип ст.6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано 22.04.2008 року.
15.03.2011 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 року, починаючи з 04.04.2011 року.
02.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області із заявою щодо протиправних дій відносно його сина з боку ОСОБА_3, що підтверджується довідкою в.о. начальника відділення ОСОБА_5
07.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника служби у справах дітей Одеської міської ради Дамаскіної І.В. з проханням визначити місце проживання дитини з ним, через те, що мати дитини - ОСОБА_3 побила дитину 02.06.2016 року, про що також написав пояснення син сторін - ОСОБА_4 в присутності головного спеціалісту ТВ ССД ОМР.
Позивач вважає, що він спроможний надати дитині належний рівень виховання, постійно піклується про її розвиток, має достатній дохід та належні житлово-побутові умови.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, фактично проживає за адресою АДРЕСА_4, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2016 року.
Разом з позивачем ОСОБА_1 проживає його дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується довідкою (витягом з домової книги про склад родини та реєстрацію) № 1614 від 30.06.2016 року.
Згідно акту обстеження умов проживання від 19.09.2016 року, наданого начальником служби у справах дітей Одеської міської ради вбачається, що для виховання та розвитку дитини створено такі умови проживання: у дитини окрема власна кімната, є своє ліжко, стільці для навчання, спортивне приладдя, майстерня. Створені належні умови.
З протоколу бесіди з дружиною позивача ОСОБА_7 від 19.09.2016 року, наданого службою у справах дітей Одеської міської ради, встановлено, що дитина проживає із родиною батька з початку літа 2016 року за адресою АДРЕСА_1, у них склалися доброзичливі стосунки і з ОСОБА_7, і з братами (по батькові).
Позивач працює в Державному підприємстві «Адміністрація морських портів України» на посаді провідного інженера, має стабільний та постійний дохід, що підтверджується довідкою про доходи від 29.06.2016 року вих. 3642, за місцем роботи та за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується наданими характеристиками та письмовими поясненнями сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10
Як вбачається з висновку старшого інспектора Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області майора міліції Левицького Ю.А., 02.06.2016 року надійшла заява від ОСОБА_1, щодо вжиття заходів реагування відносно колишньої дружини ОСОБА_3, яка мешкає за адресою АДРЕСА_2, яка за місцем проживання вчинила конфлікт з їх спільним сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, в ході чого ображала його та декілька разів вдарила по обличчю.
З метою опитування гр. ОСОБА_3, неодноразово відвідувалась адреса її мешкання, однак двері квартири ніхто не відчиняв. В бесіді з сусідами по будинку, вони зазначили, що останній раз бачили мешканку кВ 9 03.06.2016 року у черговому стані алкогольного сп'яніння, яка можливо поїхала до своєї сестри до м. Білгород-Дністровського, що також підтверджується наданими актами обстеження житлово-побутових умов квартири по АДРЕСА_5 скаредними головним спеціалістом ТВ ССД ОМР у Приморському районі.
Думка малолітньої дитини з приводу позовних вимог в судовому засіданні не з'ясовувалася, через її малолітній вік та з метою запобігання негативного впливу на психічне та фізичне здоров'я, але як вбачається з письмового пояснення ОСОБА_4, відібраного в ході бесіди в Шевченківському ВП Приморського ВП у м. Одесі, він зазначив, що його мати останнім часом почала зловживати алкогольними напоями, ніде не працює, та кричить на нього без будь-яких підстав, через що він переїхав проживати до свого батька.
Як вбачається з висновку № 01-05-3/379вх. Від 27.09.2016 орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради року вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1.
Таким чином, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу ч. 1 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, мають використовуватись за цільовим призначенням.
З аналізу положень статей 179-181 Сімейного кодексу України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів.
Згідно зі ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Оскільки в судовому засідання достовірно встановлено, що дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 проживає з батьком, то позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначені рішенням Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене від 15.03.2011 року підлягають задоволенню.
Крім того, задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.
Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Суд вважає, що розмір аліментів, що присуджуються з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.
Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 551,21 грн., а також подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 275,60 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи органу опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, про стягнення аліментів на утримання дитини з матері, та припинення стягнення аліментів з батька дитини - задовольнити.
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Припинити стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначені рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2011 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття, а саме до 2023 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати у розмірі 826,81 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць на дитину.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: