АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Апарату Верховної Ради України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2015 року по справі за позовом Апарату Верховної Ради України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року позивач звернувся із зазначеним позовом, уточнивши який зазначив, що у 2006 році відповідач був звільнений з роботи.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2007 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2008 року було поновлено ОСОБА_1 на роботі.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2009 року стягнуто на користь ОСОБА_1 106 862.31 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виконання останніх судових рішень було зупинено ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2010 року до закінчення касаційного розгляду справи.

У лютому 2010 року позивачем було нараховано та виплачено відповідачу 88 681.54 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період 22.06.2006 року до 19.12.2007 року на виконання вищевказаних судових рішень.

Вказані судові рішення про поновлення на роботі були скасовані і відмовлено ОСОБА_1 у поновленні на роботі постановою Вищого адміністративного суду України від 09 червня 2010 року. Постановою Верховного Суду України від 14 лютого 2011 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд останнього судового рішення - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 червня 2012 року, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2009 року і ухвала Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2009 року були скасовані і справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 вересня 2012 року позов ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу був залишений без розгляду.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути із відповідача на користь позивача 88 681.54 грн., 886.20 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. (а.с.1-4, 39-41)

Представник відповідача проти позову заперечував.(а.с.107-109)

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2015 року в позові Апарату Верховної Ради України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовлено. (а.с.110, 112-113)

В апеляційній скарзі позивач посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов. Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначив, що суд не врахував обставин та доказів якими позивач обґрунтовував заявлений позов і дійшов помилкових висновків про відмову в його задоволенні. (а.с.117-121)

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_2 підтримав скаргу і просив її задовольнити. Відповідач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_3 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити враховуючи наступне.

Судом встановлено, що наказом № 2722 від 21 червня 2006 року відповідач ОСОБА_1 був звільнений з роботи. (а.с.5)

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2007 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2008 року було поновлено ОСОБА_1 на роботі. (а.с.6-10)

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2009 року стягнуто на користь ОСОБА_1 106 862.31 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. (а.с.11-15)

Виконання останніх судових рішень було зупинено ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2010 року до закінчення касаційного розгляду справи. (а.с.26)

Проте, у лютому 2010 року позивачем було нараховано та виплачено відповідачу 88 681.54 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період 22.06.2006 року до 19.12.2007 року на виконання вищевказаних судових рішень. (а.с.18)

Вказані судові рішення про поновлення на роботі були скасовані і відмовлено ОСОБА_1 у поновленні на роботі постановою Вищого адміністративного суду України від 09 червня 2010 року. (а.с.19-21)

Постановою Верховного Суду України від 14 лютого 2011 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 09 червня 2010 року - відмовлено. (а.с.22-25)

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 червня 2012 року, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2009 року і ухвала Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2009 року були скасовані і справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. (а.с.53-55)

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 вересня 2012 року позов ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу був залишений без розгляду. (а.с.56-57)

Заяви про поворот виконання судового рішення в адміністративній справі заявник не подавав і така адміністративним судом не розглядалась.

Вказаних обставин сторони не заперечували і в суді апеляційної інстанції.

Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 380 ЦПК України, на яку посилався позивач, питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Згідно із ч. 1 ст. 381 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.

Вказані норми процесуального права передбачають вирішення питання про поворот виконання рішення суду ухваленого у цивільних справах за нормами ЦПК України.

Позовні вимоги ОСОБА_1 розглядались судами за правилами КАС України і ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 вересня 2012 року якою позов ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу був залишений без розгляду не скасована.

Позивач в позовній заяві не зазначив передбачених ЦК України або КЗпП України підстав за яких суд мав би можливість дійти висновку про порушення його прав та інтересів про захист яких позивачем заявлено позов у вказаній цивільній справі, не встановлено таких і судом. Таких підстав не наведено представником позивача ОСОБА_2 і в апеляційному суді на пропозицію колегії суддів про що свідчить журнал та звукозапис судового засідання.

При цьому, з огляду на положення ч. 1 ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вправі приймати уточнення позовних вимог, які б мали бути заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання апелянта на рішення Конституційного Суду України, судову практику Європейського суду колегія суддів визнала необґрунтованими, оскільки поворот виконання судового рішення ухваленого адміністративним судом в адміністративній справі за правилами КАС України не може розглядатись у цивільній справі за правилами ЦПК України і загальним судом, який не ухвалював судового рішення про поворот виконання якого йдеться в заяві.

При цьому таке рішення не перешкоджає заявнику звертатись до Окружного адміністративного суду м. Києва за правилами КАС України (ст. 265 цього Кодексу) із відповідною заявою про поворот виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2009 року, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2009 року і скасованої ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 червня 2012 року.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, тому з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Апарату Верховної Ради України - відхилити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/4082/2016

Унікальний номер 757/31209/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Матійчук Г.О.

Доповідач Левенець Б.Б.