У Х В А Л А

26 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Коробчук А.М.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду від 14 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору та додаткової угоди недійсними,

в с т а н о в и л а :

6 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ „ПриватБанк" про визнання кредитного договору та додаткової угоди недійсними.

Ухвалою Рівненського міського суду від 14 січня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

В поданій апеляційній скарзі позивач зазначав, що він не був повідомлений про розгляд справи 14 січня 2016 року, а тому залишення його позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України є помилковим.

Крім того, 13 січня 2016 року його представник направив суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, яке суд першої інстанції проігнорував.

Покликаючись на ці обставини, позивач ухвалу місцевого суду про залишення позовної заяви без розгляду вважав незаконною та необґрунтованою і просив апеляційний суд її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про розгляд справи за його відсутності суду не подав.

Проте погодитися з таким висновком місцевого суду не можна.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі мають право брати участь у судових засіданнях.

Частиною 3 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з частинами 1 і 5 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Нормами статей 76 і 191 ЦПК України передбачено, що належно повідомленим є позивач, який отримав повістку або повідомлений під розписку про день та час нового судового засідання або його продовження.

Отже, законом передбачено право суду залишити позовну заяву без розгляду за наявності таких умов у сукупності: позивача належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; позивач повторно не з'явився в судове засідання; від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на те, що повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи може свідчити, як правило, лише розписка.

Зі справи видно, що її розгляд було призначено на 28 вересня та 2 листопада 2015 року, які не відбулися у зв'язку з неявкою сторін (а. с. 18, 23, 25-26, 33).

25 листопада 2015 року після початку розгляду справи по суті з участю представників сторін судом у судовому засіданні було оголошено перерву для подання доказів (а. с. 34, 42-44).

17 грудня та 29 грудня 2015 року судові засідання у справі не відбулися через неявку сторін (а. с. 45, 48-50).

Судове засідання, призначене на 14 січня 2016 року, також не відбулося у зв'язку з неявкою позивача та відповідача (а. с. 51-52).

Таким чином, колегією суддів установлено, що 25 листопада 2015 року справа місцевим судом була призначена і розглядалася по суті: були заслухані пояснення представників сторін по суті їх спору, досліджені письмові докази у справі тощо (а. с. 42-44).

13 січня 2016 року представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, яке надійшло до суду 15 січня 2016 року (а. с. 55).

Достовірних і переконливих доказів про те, що позивач належним чином був повідомлений про судове засідання, яке відбулося 14 січня 2016 року, у справі немає (а. с. 51).

У п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка є частиною національного законодавства, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

З урахуванням викладеного у місцевого суду, на переконання колегії суддів, не було передбачених законом підстав позовну заяву ОСОБА_1, який з 2006 року є інвалідом 1 групи, до ПАТ КБ „ПриватБанк" про визнання кредитного договору та додаткової угоди недійсними залишати без розгляду за правилами п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

За наведених вище обставин місцевому суду належало було вирішити справу сторін на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Тому зважаючи на викладене, ухвала місцевого суду від 14 січня 2016 року відповідно до правил ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 307, 311-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду від 14 січня 2016 року скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: