Номер провадження: 22-ц/785/1326/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3

За участю секретаря Железнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2015р. ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування.

Позивачка в уточненій позовній заяві зазначала, що за договором купівлі-продажу від 10.02.2009р. вона набула право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Допомогу у здійсненні цього договору їй надавав громадянин РФ ОСОБА_6

Ураховуючи заслугу у допомозі, вона видала довіреність ОСОБА_6, яку після зникнення оригіналу договору купівлі-продажу скасувала 18.02.2013р.

28.03.2013р. у реєстраційній службі Комінтернівського району Одеської області було видано свідоцтво про право власності, (Ж №1730852).

12.04.2013р. ОСОБА_6 в БТІ Комінтернівського району Одеської області одержав технічний паспорт на квартиру на своє їмя, незважаючи на те, що довіреність була скасована, а свідоцтво про право власності на квартиру вона отримала 28.03.2013р.

18.10.2013р., сплативши велику суму коштів, вона отримала дублікат договору купівлі-продажу квартири від 10.02.2009р. на правах оригінала ВТК №731706 у нотаріуса ОСОБА_5

Дублікат на правах оригінала договору купівлі-продажу від 10.02.2009р. (виданий 18.10.2013р) було зареєстровано 30.01.2014р. з новим індексним номером дубліката свідоцтва №17081527, після чого оригінал договору купівлі-продажу від 10.02.2009р. перестав бути дійсним.

Після чого вона одержала технічний паспорт на квартиру на своє їмя 12.02.2014р.

12.11.2014р. вона уклала з ОСОБА_6 договір дарування квартири №9 в будинку №3, розташованому по провулку Травневому в с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області серії НАЕ 181651, який був зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 2142.

Однак даний договір дарування був укладений на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2009р., про що свідчать документи реєстраційної служби Комінтернівського району Одеської області, дубліката на правах оригінала договору купівлі-продажу від 10.02.2009р. (виданий 18.10.2013р.)

За її зверненням до обласного управління юстиції в Одеської області комісією було встановлено, що нотаріус ОСОБА_5 в ході оформлення реєстрації договору дарування квартири від 12.11.2014р. порушила вимоги ст. ст. 47, 55 Закону України «Про нотаріат», п.1, гл. 8, розділу 1, п.п.1.1 п.1 гл. 2, розділу 2 Порядку.

Ураховуючи, що договір дарування від 12.11.2014р. нотаріусом ОСОБА_5 було зареєстровано на підставі скасованого оригіналу договору купівлі-продажу від 10.02.2009р., тому на її думку цей договір дарування на підставі п.1 ст. 203, п.1 ст. 215 ЦК України може бути визнано недійсним.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просила: визнати зазначений договір дарування недійсним; поновити її право власності на квартиру; зняти арешт з квартири та провести розподіл судових витрат, а/с. 148-150.

Відповідачі та їх представники позов не визнали, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням суду від 21.07.2015р. у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення її вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечення проти неї, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови №9 від 6.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснив, що судам необхідно врахувати, що згідно із ст. ст. 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (ст. ст. 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Судом встановлено, що з 2008р. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 почали підтримувати фактичні шлюбні стосунки. Перебуваючи в фактичних шлюбних стосунках, сторони вирішили одружитися, через що, почали вести спільний сімейний бюджет. За час сумісного проживання з ОСОБА_4, ОСОБА_6 придбав автомобіль марки «Мерседес» та квартиру №9 в будинку №3, розташованому по провулку Травневому в с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області. Через те, що ОСОБА_6 є громадянином ОСОБА_7 Федерації, та придбання майна, розташованого на території України викликало у нього деякі складнощі, за взаємною згодою все майно було вирішено оформити на ОСОБА_4

В 2012р. за бажанням ОСОБА_4 сторони припинили фактичні шлюбні стосунки, та за взаємною домовленістю вирішили, що автомобіль марки «Мерседес» залишиться у ОСОБА_4, а квартира перейде у власність ОСОБА_6 На підтвердження досягнутої домовленості ОСОБА_4 видала на імя ОСОБА_6 нотаріально посвідчену генеральну довіреність для переоформлення квартири на його імя та передала йому правовстановлюючі документи на неї. Після отримання довіреності від ОСОБА_4, почав оформлення проведеної ним реконструкції квартири. Про те, що ОСОБА_4 з часом відмінила видану на його імя довіреність ОСОБА_6 повідомлено не було, ні нотаріусом, яка видала довіреність, ні ОСОБА_4

За результатами оформлення реконструйованої квартири 28.03.2013р. ОСОБА_6 отримав нове свідоцтво про право власності на імя ОСОБА_4 Після отримання ОСОБА_6 нового свідоцтва про право власності на квартиру ОСОБА_4 звернулася до нього та стала просити гроші для вирішення власних проблем. На прохання ОСОБА_4, ОСОБА_6 відповів їй, що розгляне його лише після того, як вона виконає взяті на себе обовязки за раніше досягнутою домовленістю щодо розподілу майна, на що ОСОБА_4 погодилася без всяких додаткових умов.

За пропозицією ОСОБА_6 сторони вирішили укласти договір дарування у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, у звязку із чим ОСОБА_4 в добровільному порядку знялася з реєстрації в спірній квартирі та зареєструвалася в м. Одесі.

12.11.2014р. сторони зявилися до нотаріуса, де уклали договір дарування.

Перед укладанням договору дарування нотаріус встановила їх дійсні наміри та обсяг їх дієздатності, розяснила сторонам про юридичні наслідки укладення договору. Під час укладення договору у сторін не було жодних зауважень до тексту договору, умов його укладення та юридичних наслідків його підписання, ні до нотаріуса, ні один до одного.

Після укладення договору дарування ОСОБА_4 стала вимагати від ОСОБА_6 гроші на вирішення власних проблем, а коли останній відмовив їй, то ОСОБА_4 почала вимагати від нотаріуса відмінити укладений договір дарування, посилаючись на те, що у неї є інший правовстановлюючий документ - дублікат свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру.

Як вже будо зазначено вище позивачка порушує питання про визнання зазначено договору дарування недійсним з підстав, передбачених ч.1 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України, оскільки при оформлення реєстрації договору дарування квартири від 12.11.2014р., нотаріус порушила вимоги ст. ст. 47, 55 Закону України «Про нотаріат», п.1, гл. 8, розділу 1, п.п.1.1 п.1 гл. 2, розділу 2 Порядку.

Проте ці обставини у розумінні ч.1 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України не можуть бути підставами для визнання зазначеного правочину недійсним.

Так, з матеріалів справи убачається, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2009р. набула право власності на кв. №9, буд. №3, по пров. Травневому, с. Фонтанка, Комінтернівського району Одеської області, загальною площею 117 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., а/с. 6-9.

28.03.2013р. у звязку з реконструкцією квартири ОСОБА_4 одержала свідоцтво про право власності на кв. №9, буд. №3, по пров. Травневому, с. Фонтанка, Комінтернівського району Одеської області, загальною площею 153,8 кв.м., житловою площею 35 кв.м., а 12.02.2014р. одержала технічний паспорт на цю реконструйовану квартиру, а/с. 13-19.

12.11.2014р. за нотаріально посвідченим договором дарування ОСОБА_4 передала безоплатно майно у власність (подарувала), а громадянин ОСОБА_6 прийняв у дар кв. №9, що знаходиться за адресою: Україна, Одеська область, Комінтернівський район, с. Фонтанка, пров. Травневий, буд. №3, загальною площею 153,8 кв.м, в тому числі житловою площею 35 кв.м. Реєстраційний номер обєкта нерухомості майна - 27.

Вказана квартира належить гр. ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, індексний номер 1730853, виданого Реєстраційною службою Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області 28.03.2013р., номер запису про право власності: 4800173.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що при укладанні оспорюваного правочину, нотаріус встановив осіб, які укладають правочин та на підставі свідоцтва про право власності на майно, встановив, що власником цього майна є позивачка.

Відповідно до ч.1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати у майбутньому іншій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про нотаріат», документи, викладені на двох і більше аркушах, що подаються для вчинення нотаріальних дій, повинні бути прошиті у спосіб, що унеможливлює їх розєднання без порушення цілостності, а аркуші пронумеровані і скріплені печаткою юридичної особи, яка видала документи.

Частина 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» встановлює, що угода про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчується за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється.

Згідно п.1 глави 8 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р №296/5 (далі Порядку) передбачено, що нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.

Відповідно до п.п.1 п.1 глави 2 розділу 2 Порядку, правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують.

Згідно п.п. 1.2 п.1 глави 2 розділу 2 Порядку право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що при укладенні договору дарування нотаріус на підставі належного документу (свідоцтва про право власності на майно від 28.03.2013р), що підтверджує реальний стан майна, що відчужується та його власника, з додержанням вимог закону, у тому числі і вищевикладених нормативно правових актів, посвідчила зазначений договір дарування, а тому підстав для визнання його недійсним, як про прохає позивачка, колегія суддів не встановила.

Та обставина, що при оформленні інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно нотаріус послалася на первинні документи від 10.02.2009р. про право власності ОСОБА_4 на це майно не може бути підставою для визнання цього правочину недійсним, оскільки ці документи не були підставою для посвідчення договору дарування, а факт реєстрації дублікату договору купівлі продажу майна від 30.01.2014р. позивачкою було здійснено після оформлення реєстрації прав власності на реконструйовану квартиру, а саме за свідоцтвом на право власності від 28.03.2013р. на збільшену площу спірної квартири №9, а при автоматичному оформлені витягу з Реєстру права власності відається останній за датою реєстраційний документ на це майно.

Доводи апеляційної скарги вищевикладених обставин не спростовують, а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Крім того, на теперішній час спірна квартира повторно реконструйовано та її загальна площа складає - 211,3 кв.м. а житлова - 35 кв.м., що видно із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.03.2015р.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Ф.Парапан

ОСОБА_2

ОСОБА_3