Справа №587/131/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Дашутін І. В.
Номер провадження 22-ц/788/608/16 Суддя-доповідач - Шевченко В. А.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22 лютого 2016 року у задоволенні вказаних позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови в первісному позові і ухвалити нове про його задоволення.

ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» теж з мотивів порушення судом норм матеріального і процесуального права просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове рішення про задоволення вимог товариства.

Колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають.

Як вірно встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, згідно з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_1 ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 72 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а. с. 15-16).

05 січня 2005 року між позивачкою та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстровано 18 грудня 2006 року в Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» за № 17.

За цим договором позивачка надала спірну земельну ділянку відповідачу у користування строком на 5 років на умовах сплати останнім орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5 % від грошової оцінки земельного паю (29466 грн. 74 коп.), яка має вноситися до 30 числа останнього у звітному періоді місяця і обчислюватися з урахуванням індексів інфляції (а. с 10-11).

Додатковим договором, укладеним сторонами 01 січня 2009 року та зареєстрованим 28 вересня 2010 року за № 92, збільшено строк оренди до 10 років та визначено річну орендну плату в розмірі 1083 грн. 75 коп., що становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) (а. с. 14).

Земельна ділянка була передана орендодавцем та прийнята орендарем в оренду згідно з актом приймання - передачі від 19 грудня 2006 року (а.с.12).

26 листопада 2013 року згідно з квитанцією, оригінал якої був оглянутий апеляційним судом, ОСОБА_3 отримала орендну плату за 2011-2013 роки в сумі 3425 грн. 78 коп. (а.с. 17, 50).

Відповідно до ст. 13, частин 1, 2, 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Частиною 1 ст. 32 цього ж Закону передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

У справі, яка переглядається, орендна плата за користування спірною земельною ділянкою, виходячи з умов укладених між сторонами договорів оренди землі та з урахуванням індексів інфляції становить:

за 2011 рік - 1151 грн. 74 коп. (1083 грн. 75 коп. х 101,6 (індекс інфляції за жовтень-грудень 2010 року) х 104,6);

за 2012 рік - 1151 грн. 74 коп.;

за 2013 рік - 1157 грн. 50 коп. (1151 грн. 74 коп. х 100, 5).

Поряд із цим на підставі п. 14а договору від 08 січня 2005 року за кожен день прострочення виплати орендної плати, нарахованої за 2011 рік та 2012 рік, відповідач повинен сплатити позивачці пеню в розмірі 0, 01 %, що становить відповідно 80 грн. 28 коп. (1151 грн. 74 коп. х 697 х 0, 01 %) і 38 грн. 12 коп.. (1151 грн. 74 коп. х 331 х 0, 01 %).

Крім того згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звідси, беручи до уваги, що зобов'язання зі сплати орендної плати є грошовим, розмір суми у вигляді 3 % річних за прострочення виплат орендної плати, нарахованої у 2011-2012 роках, становить відповідно 65 грн. 98 коп. (1151 грн. 74 коп. х 3 % : 365 х 697) і 31 грн. 33 коп. (1151 грн. 74 коп. х 3 % : 365 х 331).

Ураховуючи передбачені ст. 16 Податкового кодексу відрахування із зазначених сум у вигляді 15 % ПДФО, до виплати ОСОБА_3 за 2011 - 2013 роки належало 3125 грн. 19 коп.

Таким чином, з урахуванням викладеного й того, що товариство виплатило ОСОБА_3 3425 грн. 78 коп., суд прийшов до правильного висновку про відсутність за вказаний період заборгованості орендаря перед орендодавцем.

Рішення суду щодо вирішення вимоги ОСОБА_3 про розірвання договору оренди також є законним.

Так, відповідно до ст.16 ЦК України суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси особи.

ОСОБА_3 ж, отримавши 26 листопада 2013 року у повному обсязі орендну плату за 2011-2013 роки, протягом грудня 2013 року - грудня 2014 року на розірванні договору не наполягала.

Отже, на день звернення з даним позовом її права щодо отримання орендної плати фактично були відновлені.

Сам же по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати за 2011-2012 роки не може бути у даному конкретному випадку підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Щодо відмови у задоволенні зустрічних вимог ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», то в цій частині рішення суду також є законним.

Зі змісту зустрічної позовної заяви слідує, що у зв'язку із вчиненням ОСОБА_3 дій, які перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» була позбавлена можливості обробляти цю ділянку у 2013-2014 роках, унаслідок чого товариство зазнало збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 13613 грн. 26 коп.

У зв'язку з цим, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» просила повернути сплачену за 2013 рік орендну плату в сумі 1443 грн. 33 коп. за час невикористання товариством земельної ділянки та розірвати спірний договір оренди землі.

24 січня 2013 року ОСОБА_3 передала земельну ділянку в користування ТОВ «АВІС-Україна», про що свідчать акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду, який був наданий TOB «ABІС-УКРАЇНА» Сумському окружному адміністративному суду при розгляді справи №818/2666/14. (а. с. 52).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року, у справі №818/2666/14, задоволено адміністративний позов ТОВ «Агрофірми «Косівщинська» до управління Держземагентства у Сумському районі Сумської області, треті особи: ТОВ «АВІС-Україна», ОСОБА_3 та інші громадяни; визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, укладених між ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» та ОСОБА_3 й іншими особами (а. с. 81-83, 84-87).

Відповідно до п. 24 договору орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання орендодавцем зобов'язань, передбачених цим договором.

Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

У п. п. 26, 29, 39 договору зазначено, що на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб. Цими ж пунктами передбачені обов'язки орендодавця, у т.ч. щодо невчинення дій, які б перешкоджали орендареві користуватися земельною ділянкою, і встановлена відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про оренду землі» збитками вважаються, зокрема, доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Товариство ж усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не довело, що у зв'язку з укладенням орендодавцем договору оренди з іншою особою воно не використовувало або не могло використовувати спірну земельну ділянку, унаслідок чого не отримало реальних доходів.

Надані ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» розрахунки за середніми статистичними показниками бажаних доходів самі по собі не свідчать про наявність у товариства упущеної вигоди.

Навпаки, за річним звітом форми №4-сг «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року» вбачається, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на орендованих землях, у тому числі і на земельній ділянці ОСОБА_3, окрім іншого, вирощувало багаторічні трави, а саме: люцерну на сіно, зелений корм, силос (а.с. 104-105).

За таких умов, за недоведеності товариством наявності складу цивільного правопорушення з боку орендодавця, - підстав для відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди не вбачається.

З огляду на викладене і положення ч. 6 ст. 762 ЦК України, суд обґрунтовано відхилив вимоги ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» і щодо повернення орендної плати.

Оскільки права ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», з приводу порушень яких товариство заявляло вимогу про дострокове розірвання договору оренди, постановою Сумського окружного адміністративного суду відновлені, то суд вірно відмовив у задоволенні й цієї вимоги.

Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, права і обов'язки сторін, перевіривши їхні доводи та заперечення, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, яке слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» відхилити, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 лютого 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -