АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/1777/15-ц Головуючий суддя І інстанції Караченцев І. В.
Провадження № 22-ц/790/199/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання автомобіля MAZDA спільною сумісною власністю, стягнення на користь позивача 50% вартості цього автомобіля та стягнення з відповідача суми сплаченого нею судового збору, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання автомобіля MAZDA спільною сумісною власністю, стягнення на користь позивача 50% вартості цього автомобіля та судового збору.

В обґрунтування позову зазначає, що з 07 липня 2007 року по 18 грудня 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3

31 жовтня 2008 року відповідач придбав автомобіль: MAZDA 6.

На сьогоднішній день автомобілем користується ОСОБА_3

Вважає, що має право на одержання половини вартості належного їм автомобіля.

Ринкова вартість автомобіля встановлена шляхом вивчення оголошень про продаж аналогічних автомобілів та становить 14 530, 00 доларів США, 1/2 - 7 265, 00 доларів США, що на день складання позовної заяви становить 194 699,63 грн. за курсом НБУ.

Просить визнати автомобіль MAZDA 6 2.0 5а/т Mid SDN, код моделі: GS1G EBP, колір: SPARKING BLACK МС, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2 спільною сумісною власністю, а також стягнути з ОСОБА_3 50% вартості автомобіля в розмірі 194 699,63 грн. та судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з'явився. В письмових запереченнях вказав, що ні він, ні його дружина не мали достатніх коштів для купівлі спірного автомобіля. Кошти на купівлю автомобіля на річницю одруження йому подарував його батько ОСОБА_4 Вказаний автомобіль є його особистою власністю і не підлягає поділу як спільна сумісна власність подружжя.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зазначає, що ОСОБА_3 не надано доказів, що автомобіль придбано за його власні кошти.

Про отримання майна відповідачем свідчить накладна № МК-00368. Сторони не сперечаються, що автомобіль знаходиться у відповідача та щодо його ринкової вартості, тому відсутність експертної оцінки не є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивачем не доведено чи є автомобіль спільною сумісною власністю та не надано експертну оцінку вартості спірного майна.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2007 року до 18 грудня 2014 року.

31 жовтня 2008 року між ТОВ «АККО МОТОРС» та ОСОБА_3 укладено договір №НМ-00173 купівлі продажу автомобіля та додаткову угоду, за яким придбано автомобіль MAZDA 6 вартістю з ПДВ 168800 грн.

Відповідно до ст.ст. 60, 69, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 370, 364 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно п. 23, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Право спільної сумісної власності подружжя презюмується законодавцем. Обов'язок доказування, що спірне майно є особистою приватною власністю одного з подружжя, покладено на сторони.

Відповідачем не надано доказів, що на даний автомобіль не поширюється режим спільного сумісного майна.

Будь-яких доказів згідно вимог ст. 10,60 ЦПК України, що автомобіль є особистою приватною власністю відповідача - ним не надано.

За таких обставин спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбаний під час зареєстрованого шлюбу і доказів належності його тільки ОСОБА_3 - не надано.

02 вересня 2014 року автомобіль перереєстровано на нового власника ОСОБА_4 на підставі довідки рахунку №745141. 06 травня 2015 року проведено відчуження цього майна ОСОБА_5

Відчужуючи 02 вересня 2014 року автомобіль ОСОБА_3 згоди іншого співвласника - позивачки - не отримав.

Автомобіль є неподільною річчю.

Згідно довідки - рахунку №745141 від 02 вересня 2014 року вартість автомобіля становить 135643 грн. 18 коп.

Саме цю вартість автомобіля приймає судова колегія, оскільки будь-яких інших даних щодо безпосереднього огляду та оцінки спірного автомобіля позивачем не надано.

Витяги з Інтернету відносно вартості аналогічних машин не є належним доказом вартості спірного автомобіля.

Вартість автомобіля згідно оцінки експерта становить 135643 грн. 18 коп. , а тому з відповідача підлягає стягненню 1/2 частина цієї суми, тобто 67821 грн. 59 коп.

Посилання відповідача, що автомобіль продано 02 вересня 2014 року, тобто, ще під час шлюбу, позивачка отримала половину вартості автомобіля, а тому відсутні підстави для стягнення суми - безпідставне.

Відчуження автомобілю відбулося 02 вересня 2014 року. Шлюб між сторонами згідно рішення суду розірвано 18 грудня 2014 року.

Однак, як зазначено в рішенні суду, шлюбні відносини сторін припинені ще у лютому 2014 року. Автомобіль відчужено без згоди позивачки; розписка про отримання нею коштів відсутня.

Як зазначив представник відповідача в суді апеляційної інстанції, такої розписки немає.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 липня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати автомобіль MAZDA 6, 2008 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 50% вартості автомобіля в сумі 67821 грн. 59 коп.(шістдесят сім тисяч вісімсот двадцять одна гривня п'ятдесят дев'ять копійок) .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1424 грн. 26 коп.( одна тисяча чотириста двадцять чотири гривні двадцять шість копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: