Справа № 409/390/16-ц
Пров. № 6/409/30/16
У Х В А Л А

18 лютого 2016 року смт. Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Скворцової В.Г.

при секретарі Скориковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Білокуракинематеріали подання Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у прав виїзду боржника за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, посилаючись на ту обставину, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області знаходиться виконавчий лист № 2/1205/214/2012 від 06.11.2013 року, виданий Білокуракинським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментних платежів в розмірі 500 грн. щомісяця, на утримання дитини.

25.11.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Станом на 09.02.2016 року заборгованість по сплаті аліментних платежів у добровільному порядку не сплачена, заборгованість складає 19750,60 грн.

Просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України до виконання невиконанних зобов`язань ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2. Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України покласти на Державну прикордону службу України.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області подання підтримала в повному обсязі, просила суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України до виконання невиконанних зобов`язань ОСОБА_2.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області ОСОБА_1 суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Зі змісту ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України вбачається, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Відповідно до частини 2 статті 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням. Відповідно до діючого законодавства особа, що має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до положення частини 2 статті 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Тобто ВДВС повинно надати докази того, що боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець, звертаючись з клопотанням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, направив до суду подання, копію постанови про відкриття провадження та копії виконавчих документів без надання будь-яких доказів та ухилення його від виконання зобов'язань, як це передбачено частиною 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року ( в ред. від 05 грудня 2013 року) (надалі Закон).

Стаття 6 зазначеного Закону передбачає декілька видів обмеження виїзду громадян України за кордон, зокрема: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту та тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у певних випадках, що визначені в цій статті.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

З аналізу цих правових норм вбачається, що особі, яка має паспорт для виїзду за межі України, та має такий намір, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухиленні від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань.

Таким чином, при звернення до суду з вказаним поданням, органи державної виконавчої служби повинні послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник має паспорт для виїзду за кордон, ухиляється від виконання зобов`язань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

При зверненні до суду з зазначеним поданням державний виконавець не навів жодних з перелічених обставин, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження особі тільки на наявність боргових зобов`язань, тобто відсутні докази конкретних намірів ОСОБА_2 на виїзд з України та його намір ухилитися від своїх обов`язків.

В судовому засіданні встановлено, що у відділі державної виконавчої служби Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області знаходиться на виконанні виконавчий лист 2//1205/214/2012 від 06.11.2013 року, постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.11.2013 року за ВП № 40930560, проте доказів того, що боржник ухиляється від виконання вимог про наявний борг, відділом державної виконавчої служби Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області надано не було, в поданні не зазначено, яким чином заборона виїзду боржника за кордон вплине на виконання вимог по аліментним зобов`язанням ОСОБА_2, крім цього, як вбачається з матеріалів справи, боржник з жовтня 2015 року по 09.02. 2016 року щомісяця сплачував аліментні платежі: жовтень 2015 року 1000 грн, листопад 2015 року- 500 грн., грудень 2015 року 1000грн., січень 2016 року 637,95 грн.

12.01.2016 року Білокуракинським районним судом Луганської області вже було розглянуто поданням Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, було винесено ухвалу про відмовлення у задоволенні подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3771, 210, 293, 197 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області ОСОБА_4