Справа № 594/905/15-ц
Провадження №2/594/99/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 4949 грн. 31 коп. згідно укладеного між ними кредитного договору від 18.01.2011 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором на вищевказану суму, що складається з заборгованості по поверненню кредиту в сумі 906 грн. 15 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1731 грн. 29 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 1600 та штрафів на суму 500 грн. 00 коп. та 211 грн. 87 коп. У зв'язку з цим просить суд стягнути з відповідача в користь позивача 4949,31 грн. суму боргу та понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Представник позивача в зал судового засідання не прибув, в надісланому до суду листі просить справу розглядати у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов на підставі наданих доказів.

Відповідач ОСОБА_1М в судовому засіданні позову не визнав, та вказав, що дійсно 18 січня 2011 року отримав кредит в сумі 2000 грн., який погашав. Останнє погашення відбулося 31 липня 2012 року в сумі 250 грн. і всього ним погашено 2960 грн., тобто він повністю сплатив свій борг. Зазначив, що позивач просить стягнути 1600 грн. заборгованості за пенею та комісією, яка нарахована за весь період, тобто з 2011 року по день подачі позову до суду. Така вимога є незаконною, оскільки пеня стягується за останній рік. Крім того відповідач ОСОБА_1 просить застосувати строк позовної давності, оскільки такий пропущений позивачем.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав:

18.01.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1М шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, укладений договір без номера, про отримання кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка універсальнa/ GOLD на суму 2000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості. При цьому, своїм підписом на вказаній заяві, відповідач підтвердив що його було ознайомлено в письмовому вигляді з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, і які, разом з підписаною Заявою, становлять, Договір про надання банківських послуг.

Зазначене підтверджується доданою до матеріалів справи копією анкети-заяви відповідача ОСОБА_1 від 18 січня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умовами і правилами надання банківських послуг та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду від 18.01.2011 року.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 вищезазначених Умов і Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.2.1.1.7.6 вищезазначених Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязувався сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Відповідно до п.2.1.1.3.5. Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту ( п.1.1.2.7).

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов»язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк.

ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг Банку і відповідно є суб»єктом Закону Про захист прав споживачів і згідно рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013 є слабкою стороною у договорі, який підлягає державному захисту, що відображено в ч.4 ст.42 Конституції України, статтях 11, 18 Закону Про захист прав споживачів, ст.6 Закону Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг.

Згідно ст. 14.8 Закону Про платіжні системи та переказ коштів в Україні (Закон №2346 від 5.04.2001р)- Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із положеннями ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В заяві-анкеті відсутня умова щодо строку позовної давності, однак пунктом 1.1.7.31Умов та правил надання банківських послуг передбачено строк позовної давності в 50 років. Проте на вказаному аркуші відсутній підпис відповідача.

Статтею 257 Цивільного кодексу України, загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку (ч.3 ст. 254 ЦК України).

Статтею 259 ЦК визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як вбачається з умов кредитного договору укладеного 18.01.2011 року між сторонами домовленостей про збільшення позовної давності не укладалося.

Відповідно до вимог п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

В даному випадку має місце споживче кредитування до якого застосовується строк позовної давності незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

У відповідності до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В судовому засіданні відповідач просить застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин, оскільки строк звернення до суду закінчився 31 липня 2015 року.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - що відповідає строку дії картки, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Згідно постанови Верховного суду України від 06.11.2013 року ( справа №6-116цс13) у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року та від 7 березня 2013 року.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 вніс останній платіж 31 липня 2012 року в сумі 250 грн. та вважав, що борг сплатив повністю. У той час ПАТ КБ «Приватбанк» 11.08.2015 року звернувся в суд з вимогами до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом включивши до позовних вимог заборгованість за кредитом в сумі 906 грн. 15 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 1731 грн. 29 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 1600 та штрафів на суму 500 грн. 00 коп. та 211 грн. 87 коп. нараховані згідно п.2.1.1.7.6 Договору, що підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості складеним станом на 30.06.2015 року.

З копії накладної №258551 поштового відділення «Меркурій» вбачається, що позивач 04.08.2015 року надіслав на ім»я Борщівського районного суду пакет документів, які були доставлені до суду 11.08.2015 року.

Таким чином враховуючи дату останнього платежу здійсненого ОСОБА_1 31.07.2012 року на погашення кредитних зобов'язань, строк позовної давності для кредитора закінчився 31.07.2015 року.

Крім того суд критично оцінює посилання позивача на автоматичну пролонгацію дії Договору згідно п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, що є невідємною частиною укладеного договору, з якими відповідач був ознайомлений, оскільки відповідно до ст. 654 ЦК України форма додатків до договору має відповідати формі основного договору, тобто має бути зазначена на документах дата та підпис особи, яка уклала такий договір.

Позивачем не представлено жодних належних доказів пропуску строку звернення до суду, які були б підставою для поновлення судом строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення строків позовної давності позивачем, а тому у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, п.7 ч.11ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду: Чир П. В.