АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1][2]

11 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Качана В.Я.

при секретарі Грабовій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року,

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень від 07 грудня 2015 року просив визнати припиненою поруку за договором про надання споживчого кредиту №00009-СL-53 від 28.08.2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредит Європа Банк» ( далі- ПАТ «Кредит Європа Банк»), ОСОБА_3 в якості позичальника та ОСОБА_1 в якості поручителя, з 01.08.2013 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28.08.2008 р. між ПАТ «Кредит Європа Банк» та ОСОБА_3 в якості позичальника, ОСОБА_1 в якості поручителя було укладено договір про надання споживчого кредиту №00009-СL-53, до якого 30.03.2009 р. була укладена додаткова угода. Кредит наданий строком на 96 місяців з кінцевим терміном погашення 30 серпня 2016 року.

28.08.2014 р. Постійно діючим Третейським судом при Асоціації український банків було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» 173 168 грн. 98 коп. заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором у ОСОБА_3 виникла з 31.01.2013 р., з цієї дати у відповідача виникло суб'єктивне право звернутись з вимогою до поручителя. Разом з тим, з позовом про стягнення заборгованості відповідач звернувся до третейського суду 01.07.2014 р., тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого ст.559 ЦК України.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення про визнання поруки припиненою з 31.01.2014 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ПАТ «Кредит Європа Банк» - Кондрашин І.В. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28.08.2008 р. між ПАТ «Кредит Європа Банк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір про надання споживчого кредиту №00009-СL-53, за яким ОСОБА_3 отримала кредит у сумі 27 970,85 доларів США зі сплатою 12,60% річних, до якого 30.03.2009 р. була укладена додаткова угода. Кредит наданий строком на 96 місяців з кінцевим терміном погашення 30 серпня 2016 року. Договором передбачалось погашення заборгованості за кредитом шляхом сплати щомісячних платежів у відповідності до графіку платежів, який є невід'ємною частиною цього договору.

При цьому поручитель ОСОБА_1 зобов'язався відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник ОСОБА_3 (п.п.1.17.2 договору).

Відповідно до п. 1.17.6 цього договору, порука припиняється, якщо банк протягом одного року від дня настання строку виконання цього договору (основного зобов'язання) не пред'явить вимоги до поручителя.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28.08.2014 р. №1162/14 з ОСОБА_3, ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 173 168,98 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що порука ОСОБА_1 не припинилась.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов'язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Разом із тим за положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Як вбачається з матеріалів справи, останній частковий місячний платіж по тілу кредиту у розмірі 59 грн. 45 коп. та відсотків за користування кредитом у розмірі 133 грн. 99 коп. боржником було здійснено 26.03.2014 р. за черговим місячним платежем, який підлягав сплаті 30.12.2013 р.

На момент звернення 28.06.2014 р. до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, кредитор не втратив свого суб'єктивного права вимоги до поручителя, яке існувало протягом одного року з моменту настання строку виконання основного зобов'язання.

Доводи позивача щодо виникнення у кредитора права вимоги починаючи з 2009 року або з 31.01.2013 р. є необґрунтованими та спростовуються наданим ним до заяви про уточнення позовних вимог розрахунком (а.с.99-102).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що порука ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №00009-СL-53 від 28.08.2008 року не припинилась.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -ОСОБА_4відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/3256/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шкірай М.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.