Справа № 376/1149/15-ц Головуючий у І інстанції Віговський С. І.
Провадження № 22-ц/780/1414/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 25.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Олійника В.І., Дмитрієвої Л.Д.,

та секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом Сквирської міської ради Київської області до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року Сквирська міська рада Київської області звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач ОСОБА_3 збудував паркан та дві каналізаційні ями на земельній ділянці по вул. 60 років Жовтня, 55 у м. Сквира, внаслідок чого відповідачем було неправомірно захоплено частину земельної ділянки, яка перебуває у загальному користуванні, через що інші землекористувачі не мають можливості проїзду до своїх приватизованих ділянок, через що вважає необхідним зобовязати ОСОБА_3 знести ці споруди.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог та обставин, на які він посилався, зокрема не надав належної містобудівної документації та інших доказів щодо факту розташування спірних споруд на земельній ділянці загального користування, та враховуючи те, що рішення Сквирської міської ради щодо надання ОСОБА_3 земельної ділянки у користування, у межах якої відповідач здійснював будівництво, не скасовано, то підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Сквирської міської ради № 24 від 28 лютого 1994 року відповідачу ОСОБА_3 було надано земельну ділянку площею 0,10 га по вул. Мельника, 29 у м. Сквира, Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд та на підставі цього ж рішення було складено та засвідчено акт виносу в натуру меж земельної ділянки індивідуального забудовника.

Рішенням виконкому Сквирської міської ради Київської області № 111 від 25 вересня 2006 року вул. Мельника, 29 змінилася на вул. 60-річчя Жовтня, 55.

У подальшому, 29 вересня 2014 року рішенням виконкому Сквирської міської ради № 40 було дозволено ОСОБА_3 будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці за вищевказаною адресою.

Вищевказані рішення Сквирської міської ради на даний час чинні та у встановленому законом порядку не скасовані.

У матеріалах справи також наявний паспорт на забудову земельної ділянки по вул. Мельника, 29, у м. Сквира, та план обласного відділу по справам будівництва та архітектури, що видані на підставі рішення Сквирської міської ради № 24 від 28 лютого 1994 року, у яких визначені межі суміжних землекористувачів.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні докази незаконного зведення відповідачем спірних споруд, які б містили дані щодо предмета спору з урахуванням меж земельних ділянок сторін.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог та обставин, на які посилався, та не зазначив, яка саме площа земельної ділянки загального користування була захоплена відповідачем ОСОБА_3 збудованими спорудами із врахуванням меж земельних ділянок сторін у справі відповідно до даних земельного кадастру та розташування самих межових знаків, та не встановлено факту порушення відповідачем прав позивача на землю загального користування.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Сквирської міської ради і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст. 22, ЗК України 1990 року , ст.ст. 212-213 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Сквирського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: