АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

13 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Шеремета Олександра Вікторовича, за участю стягувача ОСОБА_3, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною скаргою, в якій просила визнати бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ( далі - ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві) ШереметаО.В. щодо не розгляду її заяви про закриття виконавчого провадження та надання копій документів від 22.07.2016 р. неправомірною, зобов'язавши невідкладно закінчити виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 11.04.2016 р. №761/30357/14-ц у зв'язку з його повним виконанням та скласти відповідний процесуальний документ з наданням їй його копії.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що Шевченківським районним судом м. Києва 18 грудня 2014 року ухвалено заочне рішення, яким зобов'язано ОСОБА_1 надати ОСОБА_4 комплект ключів від дверей квартири АДРЕСА_1 для безпосереднього доступу до вказаної квартири; вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Вимогу державного виконавця від 06.07.2016 р. №775/32 про самостійне виконання рішення суду вона виконала добровільно, про що було складено відповідний акт від 21.07.2016 р.

22.07.2016 р. вона звернулась до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві з заявою, в якій просила закрити (закінчити) виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа про вселення ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з його повним виконанням, про що надати відповідну копію постанови.

Станом на 01.08.2016 р. старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Шереметом О.В. вказану заяву розглянуто не було, чим порушено її права, як сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність ухвали суду обставинам справи та вимогам закону, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її скаргу в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Інші сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника боржника, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду про вселення стягувача фактично виконано не було, а тому підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження були відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29 квітня 2016 р. старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ШереметомО.В. у виконавчому провадженні №50980341 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №761/30357/14-ц, виданого 11.04.2016 р. Шевченківським районним судом м. Києва про вселення ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду (а.с.15).

Відповідно до ч.5 ст.79 Закону України «Про виконавче провадження», про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 79 цього Закону, у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 89 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню ( перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

Судом встановлено, що про примусове вселення стягувача державним виконавцем 21 липня 2016 року складено відповідний акт (а.с.6).

У зв'язку з тим, що після проведення виконавчих дій стягувач ОСОБА_3 не змогла потрапити до приміщення квартири у зв'язку з блокуванням замка, про що було повідомлено державного виконавця та 22.07.2016 р. складено відповідну скаргу, державним виконавцем у відповідності до вимог ч.6 ст.79 Закону України «Про виконавче провадження» винесено та направлено сторонам виконавчого провадження повторну вимогу про добровільне виконання рішення суду про вселення, в разі невиконання якої повідомлено про дату примусового вселення - 08.09.2016 р. 10.00 год. (а.с.79).

Відповідно до ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Оскільки фактичного та повного виконання судового рішення станом на 21 липня 2016 року не відбулось, підстави для закінчення виконавчого провадження були відсутні.

Відповідь на скаргу боржника щодо бездіяльності у вирішенні питанні закінчення виконавчого провадження державним виконавцем було надано 23.08.2016 р. (а.с. 47,78).

Ухвала суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України судова колегія

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/12849/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.