Справа № 441/123/16 Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 22-ц/783/3838/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря Бохонко М.Р.

з участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представників третьої особи ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_7 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, треті особи Городоцька державна нотаріальна контора, ОСОБА_8 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання протиправним і скасування рішення сільської ради,-

встановила:

В лютому 2016 року позивач ОСОБА_7 звернулася в суд з позовом до Керницької сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину.

В обґрунтування вимог покликалася на те, що отримавши свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_9 дізналася, що рішенням Керницької сільської ради № 88 від 30.11.1995 року ОСОБА_9 передано у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,36 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,11 га для ведення особистого селянського господарства.

Пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», який втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-V «Про визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», але був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Враховуючи те, що рішення Керницької сільської ради № 88 від 30.11.1995 року зареєстроване в земельно-кадастровій книзі Керницької сільської ради за 1995 рік, позивач вважає, що на момент смерті спадкодавцеві ОСОБА_9 належали на праві приватної власності земельні ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,36 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,11 га - для ведення особистого селянського господарства.

Просила визнати за нею право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,36 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,11 га - для ведення особистого селянського господарства, внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25.12.2006 року та посвідченого державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Богаченко Н.С. за реєстровим номером № 2098, включивши в перелік спадкового вказані земельні ділянки, визнати протиправним та скасувати рішення Керницької сільської ради № 935 від 19.10.2015 року про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок по АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 22 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_7 до Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, треті особи: Городоцька державна нотаріальна контора, ОСОБА_8 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання протиправним і скасування рішення сільської ради - відмовлено.

Оригінал земельно-кадастрової книги підприємств, установ, організацій по Керницькій сільській раді Городоцького району Львівської області повернуто представнику Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_3 вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невірно встановлених обставин.

Звертає увагу на те, що згідно із нормами ст. 17 ЗК України в редакції 1990 року та п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», які були чинними станом на час виникнення спірних відносин, право власності на земельні ділянки виникало на підставі рішення органу місцевого самоврядування із відповідним записом в земельно-кадастрових книгах.

В цьому контексті покликається на позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 30.05.2012 року у справі № 6-31цс12.

Своє право на приватизацію земельної ділянки покійна ОСОБА_9 реалізувала звернувшись із заявою у сільську раду про передачу їй земельної ділянки у власність.

Вважає, що відсутність технічної документації на земельні ділянки та визначення меж земельної ділянки в натурі є підставою для відмови у визнання права власності на земельні ділянки лише на підставі ст. 1216 ЦК України, яка не була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Покликання суду на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 24.06.2014 року вважає безпідставним, оскільки на момент набрання ним законної сили, ні позивачу ні відповідачеві не було відомо про існування рішення Керницької сільської ради № 88 від 30.11.1995 р.

Просить скасувати рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення у справі, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати стягнути з відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить переконання про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що для оформлення права власності на земельну ділянку окрім рішення відповідного органу місцевого самоврядування, законодавство вимагає наявність документів, що підтверджують розмір, форму і розташування земельної ділянки, однак такі документи позивачем та його представниками в суд надані не були.

Крім цього, у самому рішенні Керницької сільської ради № 88 від 30.11.1995р. у п. 3 вказано, що розміри земельних ділянок будуть уточнені при виготовленні державного акту, а при відхиленні розмірів площ земельних ділянок більше 0,01 га повинні погоджуватися сільською радою.

Проте, на виконання вказаного рішення державний акт не був виготовлений, розмір земельної ділянки не уточнений, документації з приводу виносу в натуру меж такої земельної ділянки немає, відтак право на землю, надане Керницькою сільською радою, реалізоване не було.

Враховуючи наявні у справі та досліджені судом докази, колегія суддів погоджується із висновками місцевого суду, оскільки таких суд прийшов за повного з»ясування обставин справи та дотримання норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено наступні юридичнозначимі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Керницької сільської ради народних депутатів Городоцького району Львівської області № 88 від 30.11.1995р. «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» вирішено передати безоплатно у приватну власність громадянам земельні ділянки згідно поданих заяв. Список осіб і площі переданих у власність земельних ділянок приведені у додатку до рішення.

Крім цього, вирішено передати у постійне користування земельні ділянки громадянам відповідно додатку до рішення, розміри земельних ділянок будуть уточнені при виготовленні державного акту, а при відхиленні розмірів площ земельних ділянок більше 0.01 га повинні погоджуватись сільською радою (а.с. 15).

Згідно Додатку до рішення № 88 від 30.11.1995 року ОСОБА_9 передавалася у власність та постійне користування земельна ділянка загальною площею 0.36 га, з яких 0.25 га для обслуговування житлового будинку та 0.11 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 16).

14.10.1998 р. ОСОБА_9 склала заповіт, за яким належний їй на праві власності жилий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться в с. Керниці Городоцького району Львівської області, та все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що буде їй належати на праві власності на день її смерті заповіла ОСОБА_7 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла, про що складено відповідний актовий запис за № 32 та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 (а.с. 10).

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом НОМЕР_2 від 25.12.2006 р. та Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, ОСОБА_7 стала власником житлового будинку в АДРЕСА_1 з господарськими і надвірними спорудами та земельної ділянки площею 1.1553 га на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11, 63).

Звертаючись з позовом представник позивача зазначав, що після прийняття спадщини спадкоємець ОСОБА_7 дізналася із довідки архівного відділу Городоцької РДА № 34 від 06.06.2014р., що рішенням Керницької сільської ради народних депутатів Городоцького району Львівської області № 88 від 30.11.1995р. спадкодавцеві ОСОБА_9 передано у приватну власність земельну ділянку на АДРЕСА_1 площею 0.36 га, з яких 0.25 га для обслуговування житлового будинку та 0.11 га для ведення особистого селянського господарства.

Крім цього, покликався на п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», який визначає порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Зокрема, таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Також, згідно із п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001р. громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

На противагу зазначеному, районний суд звернув увагу на те, що статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 визначено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Разом з тим, з оглянутого в судовому засіданні оригіналу земельно-кадастрової книги підприємств, установ, організацій по Керницькій сільській раді Городоцького району Львівської області, на аркуші 32 (зворот) в графі № 22 є запис на прізвище ОСОБА_9, вказано загальний розмір закріпленої ділянки - 0,40 га, підстава проведеного запису - рішення № 11 від 11.07.1991 року.

Таким чином, з оглянутої книги встановлено, що після прийняття рішення Керницької сільської ради народних депутатів Городоцького району Львівської області № 88 від 30.11.1995р., запис у земельну кадастрову книгу про передачу земельної ділянки ОСОБА_9 площею 0.36 га, з яких 0.25 га для обслуговування житлового будинку та 0.11 га для ведення особистого селянського господарства, не вносився, а в подальшому державний акт на право приватної власності на землю у вказаних розмірах їй не видавався.

Оскільки ОСОБА_9 право на оформлення права власності на земельну ділянку відповідно до рішення Керницької сільської ради № 88 від 30.11.1995р., не реалізувала, запис у земельно-кадастрову книгу підприємств, установ, організацій по Керницькій сільській раді Городоцького району Львівської області на підставі вказаного вище рішення не внесено, державний акт не отримала, технічна документація на земельні ділянки не виготовлялася, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в позові в частині визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, оскільки такі не увійшли в склад спадкового майна.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на земельні ділянки, не підлягає задоволенню також вимога про внесення змін у свідоцтво про право на спадщину за заповітом, як і відсутні підстави для визнання недійсним та скасування рішення Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області № 935 від 19.10.2015р.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

Т.І. Приколота