Справа № 212/5955/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді Чайкіна І.Б.,

секретарі судового засідання Гавеля Ю.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ Талісман Страхування» про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ Талісман Страхування» про відшкодування майнової та моральної шкоди, пояснивши свою заяву тим, що 20 квітня 2015 року Оболонським районним судом м. Києва було винесено вирок по справі № 756/2670/15-к по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст. 286 КК України , потерпілий ОСОБА_2 Було встановлено, що 09 жовтня 2014 року приблизно о 19 год. 20 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Богатирської зі сторони м. Вишгорода Київської області в напрямку вул. Полярної м. Києва, поблизу буд. № 9 по вул. Богатирській м. Києва Лерш І.Д. грубо порушив п.п. 1.5, , 2.3б), 18.1 Правил дорожнього руху, не надав дороги переходу ОСОБА_2, допустив наїзд на останнього, внаслідок чого ОСОБА_2, отримав тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2095 відносяться до тяжких. Була завдана шкода здоровю позивача, в період з 09.10.2014 року по 30.10.2014 року він знаходився на стаціонарному лікуванню у травматологічному відділенні Київської міської клінічної лікарні , де йому була проведена операція та лікування. В зазначений період були здійснені витрати на ліки та процедури , було заподіяно матеріального збитку на суму 15674,63 грн. також ОСОБА_2 було призначено 2 групу інвалідності, яку встановлено з 17.03.2015 року по 01.04.2016 року, з подальшим переоглядом , та протипоказані всі види праці в звичайних умовах виробництва. Також ОСОБА_2 вважає, що внаслідок ДТП він зазнав моральних страждань, які виразились в фізичному болі, каліцтві, душевних стражданнях, оскільки він за спеціальністю є модельєр-перукар, а звязку із каліцтвом він не має можливості працювати за спеціальністю, тому вважає суму морального збитку в розмірі 150 000,00 грн.

07.12.2015 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних в якій вказав, що просить стягнути з приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ Талісман Страхування» на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн.; з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн, а також стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ Талісман Страхування» на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача ОСОБА_4 надала до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не зявився, надав заяву в якій просив суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ ««СТРАХОВА КОМПАНІЯ Талісман Страхування» ОСОБА_5 до суду не зявився, раніше було надано заперечення, в якому просили відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог, посилаючись на надані письмові заперечення (а.с. 87-89)

Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Суд встановив, що за вироком Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців , на підставі ст.75 КК України з випробуванням на 1 рік.( а.с.5-6).

На підставі судово-медичної експертизи ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких.

Відповідно довідки МСЕК від 13.03.2015 року ОСОБА_2 первинно встановлена друга група інвалідності загальне захворювання з ураженням опорно-рухової системи, наступний переогляд 01.03.2016 року, протипоказані всі види праці ( а.с.17-20).

ОСОБА_2 була заподіяна і моральна шкода, яка виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу ушкодження здоровя та каліцтва.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна;

- у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Моральна шкода заявлена позивачем у сумі 150 000 грн., суд вважає її завищеною. На думку суду ОСОБА_2 внаслідок скоєння протиправних дій відповідача дійсно зазнав значної моральної шкоди, до того ж отримана інвалідність та тяжкі тілесні ушкодження постійно поглиблюють її розмір. Беручи до уваги конкретні обставини по справі, часткове відшкодування шкоди під час кримінального провадження (а.с. 98-99), завдання шкоди внаслідок скоєння кримінального злочину, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили, молодий вік позивача (а.с. 7), протипаказання йому всіх видів праці в звичайних умовах виробництва (а.с. 17) суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума Слід задовольнити вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди частково в розмірі 40 000 грн., стягнувши їх з відповідача.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_3 про повне відшкодування шкоди позивачу під час кримінального провадження, то вказане твердження спростовується вироком Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_3 яким визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців , на підставі ст.75 КК України з випробуванням на 1 рік.( а.с.5-6) Відповідно до цього судового рішення ОСОБА_3 зазначає, що відшкодував потерпілому моральну шкоду в розмірі 40 000 грн., та по можливості буде робити це у майбутньому. Вказана обставина, а саме часткове добровільне відшкодування завданого збитку враховано як пом'якшуючу обставину (а.с.5 зворотній бік).

Щодо вимог позивача до страховика слід зазначити наступне.

Статтею 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому (фізичній особі), який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Оскільки сторони не заперечували, що страхова компанія не сплачувала страхове відшкодування за шкоду, заподіяну здоровю, а розмір моральної шкоди визначається з неї 5 відсотків, відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», позивачі, на свій вибір, мають право предявляти позовні вимоги до винної особи, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судових витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»> розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84,88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем доведено надання правової допомоги за складання документів правового характеру у розмірі 500 грн. відповідною квитанцією (а.с.22 зворотній бік), актом здачі прийняття робіт (а.с.23) дипломом (а.с. 21) договором (а.с. 22).

Щодо сплати 1500 грн. (а.с. 106/) в матеріалах справи відсутні дані та розрахунки про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги фахівець по даній цивільній справі, з чого складаються ці витрати, а отже задоволенню ці вимоги не підлягають.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст. 10,11,60, 88, 212-214, 224-225 ЦПК України - суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, Приватного акціонерного товариства « СТРАХОВА КОМПАНІЯ Талісман Страхування» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу 500 (пятсот) гривень.

Решту позовних вимог ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст рішення суду складено та підписано 06 квітня 2016 року.

Суддя: І. Б. Чайкін