Провадження № 2/761/5729/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гуменюк А.І.

при секретарі Слесар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву про визнання судом мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 24 травня 2016 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що між ним та Відповідачем було укладено договір безпроцентної позики від 21 грудня 2014 року, за умовами якого він позичив Відповідачу кошти у розмірі 11 000 000 гривень, які він був зобов'язаний повернути у строк до 21 травня 2015 року. Оскільки, після настання терміну виконання зобов'язань, Відповідач кошти не повернув, просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на його користь 11 000 000 гривень.

У судовому засіданні Позивач та Відповідач подали заяву про визнання мирової угоди на таких умовах:

«1. До Позивача переходить право власності на:

? частини будинку АДРЕСА_1, яка належить Відповідачу на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва № НОМЕР_2 від 23.05.2012 про поділ майна, припинивши його право власності на вищевказане нерухоме майно;

? частини земельної ділянки площею 0,3000 гектарів на території селища міського типу АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить Відповідачу на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва № НОМЕР_2 від 23.05.2012 про поділ майна, припинивши його право власності на вищевказане нерухоме майно.

2. Позику, отриману Відповідачем у Позивача, на підставі договору позики від 21 грудня 2014 року на суму 11 000 000 (одинадцять мільйонів) гривень (копія наявна в матеріалах справи) вважати поверненою».

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, з приводу заявленого клопотання про визнання мирової угоди, вивчивши умови мирової угоди, суд не вбачає підстав для її визнання, оскільки вважає, що мирова угода суперечить закону, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору є повернення коштів за Договором позики (далі - Договір), укладеного між сторонами від 21 грудня 2014 року.

Згідно з пунктами 2.1., 3.1., 4.1, 4.2, 5.1 та 5.2. Договору, сума позики за Договором становить 11 000 000 грн.

Позикодавець передає суму позики в готівковій формі Позичальнику.

Строк повернення позики становить шість місяців з моменту надання позики.

Датою повернення позики є 21.05.2015 року.

Позичальник зобов'язаний повернути суму позики (або неповернуту її частину в разі дострокового погашення частини позики) в останній день строку, встановленого в п. 4.1. цього Договору.

Сума позики підлягає поверненню шляхом передачі готівкових коштів або перерахування на поточний рахунок Позикодавця.

За змістом статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Крім того, за змістом частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на викладене, оскільки, згідно умов Договору, укладеного між сторонами, Відповідач зобов'язаний повернути Позивачеві кошти у розмірі 11 000 000 грн., суд приходить до висновку, що підстави для визнання судом мирової угоди відсутні, оскільки зазначена мирова угода є такою, що порушує вимоги як самого Договору, укладеного між сторонами, так і вимоги Закону.

На підставі викладеного, керуючись статтею 175 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви про визнання мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - в і д м о в и т и.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ :