У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І., Закропивного О.В., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення часток у праві на сумісне майно подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення майна з переліку спільного майна подружжя за касаційними скаргами ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 10 червня 2015 року та додаткове рішення апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив виділити йому Ѕ ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1; Ѕ ідеальну частку складу магазину, що розташований по АДРЕСА_2; Ѕ ідеальну частку торговельного кіоску, який розташований на торгівельних місцях АДРЕСА_3; а ОСОБА_2 виділити бортовий причеп марки «ПФ Фермер» 2003 року випуску; Ѕ ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1; Ѕ ідеальну частку складу магазину розташованого по АДРЕСА_2; Ѕ ідеальну частку торгівельного кіоску який розташований на торгівельних місцях АДРЕСА_4. Стягнути з нього на користь відповідача грошову компенсацію у зв'язку з перевищенням частки в розмірі 11 161 грн 64 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 3 березня 1994 року по 27лютого 2007 року. Вказував, що під час шлюбу, у 1997 році, ними був придбаний житловий будинок АДРЕСА_1, який складався з двох кімнат та гаражу. З 1994 року до 2004 року він разом з відповідачем займались підприємницькою діяльністю, що дало можливість власними силами до 2007 року здійснити реконструкцію спірного будинку, внаслідок чого на теперішній час на місці старого будинку існує двоповерховий будинок інвентаризаційна вартість якого складає 246 157 грн. Також під час шлюбу ними було побудовано магазин - склад,розташований по АДРЕСА_2, який відповідачка використовує для підприємницької діяльності і який він оцінює в 10 тис.грн, та торгівельний кіоск, який розташований на торгівельних місцях АДРЕСА_3 вартість якого складає 40тис. грн. Крім цього, до спільного майна відноситься бортовий причеп марки «ПФ Фермер» 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 2тис. грн. та автомобіль Форд Транзит 1994 року випуску який реалізований на аукціоні в рахунок завданої ним майнової та моральної шкоди третій особі у сумі 24 323 грн 28 коп. Найого думку, він має право на майно, на суму 206 240 грн 14 коп.Вазував, що оскільки автомобіль Форд Транзит вибув з власності з його вини відповідач має право на компенсацію половини його вартості у сумі 12 161 грн 64 коп., причепом розпорядилася відповідачка тому йому належить компенсація в сумі 1 тис. грн. У зв'язку з перевищенням частки позивача, відповідачка має отримати компенсацію в сумі 11 161 грн 64 коп.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила стягнути на її користь з ОСОБА_1 12 161 грн 64 коп., що становить Ѕ вартості автомобіля «Форд Транзит», та виключити житловий будинок із спільного майна подружжя.

Свої вимоги позивач за зустрічним позовом мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, який було розірвано 7 лютого 2007 року та під час якого ними було придбано житловий будинок з двох кімнат по АДРЕСА_5. Вказувала, що у травні 2007 року відповідача було арештовано та засуджено до покарання у виді позбавлення волі. Вона за власні кошти повністю реконструювала спірний будинок, внаслідок чого на теперішній час збільшилась вартість та площа будинку. Крім того, під час спільного життя ними було придбано бортовий причеп, однак ним розпорядився відповідач самостійно ще до його увязнення, отже місце знаходження причепа їй невідоме; магазин склад вонатакож побудувала після розлучення з ОСОБА_1, про що свідчать наявні правоустановчі документи. Будь - яких кіосків на ринку на праві власності вона не має. Зазначала, що вона не погоджується з визначеною позивачем вартістю майна, окрім автомобіля «Форд Транзит». Вказувала, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду, а тому й просила відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 19 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 половину вартості автомобіля у розмірі 12 161 грн 64 коп.

У задоволенні решти зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 10 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про виділення йому у власність Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_6 скасовано та ухвалено у зазначеній частині нове рішення про задоволення позову.

Виділено у власність ОСОБА_1 Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані у АДРЕСА_5

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Додатковим рішенням апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду та додаткове рішення цього ж суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Судові рішення в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половини вартості автомобіля у розмірі 12 161 грн 64 коп. не оскаржується, а тому в силу ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первісного позову в частині виділення у власність ОСОБА_1 Ѕ частки спірного домоволодіння, виходив із того, що останнім не доведено належними та допустимими доказами факт набуття вказаного майна спільно подружжям за час перебування у шлюбі.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про виділення ОСОБА_1 у власність Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_6 та задовольняючи позов в цій частині, виходив із того, що спірний будинок був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки доказів того, що це майно набуте за кошти, які належали одному із подружжя матеріали справи не містять.

Також ухвалюючи рішення апеляційний суд виходив із того, що при вирішенні питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, слід застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Також апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про стягнення на користь відповідача Ѕ вартості автомобіля Форд Транзит.

Проте повністю з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідають.

Судами установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 3 березня 1994 року по 27 лютого 2007 року.

В період шлюбу, 3 листопада 1997 року, сторони придбали житловий будинок, розташований по АДРЕСА_6 загальною площею 27,2 кв.м, який складався з житлового будинку літ «А» жилою площею 11,8 кв. м, біля нього розташовані сарай літ «Б», гараж літ «В», навіс літ «Г» та «Д», вартість якого, разом з господарськими спорудами становила 6 941 грн.

Також в період шлюбу сторонами був придбаний автомобіль «Форд Транзит», 1994 року випуску.

Судами було встановлено обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовано джерело і час його придбання.

Проте, апеляційний суд, ухвалюючи рішення не врахував, що на час придбання будинок складався з житлового будинку літ «А» жилою площею 11,8 кв. м, біля нього розташовані сарай літ «Б», гараж літ «В», навіс літ «Г» та «Д». Будинок придбаний за 5 657 грн.

Рішенням виконавчого комітету Скадовської міської ради від 27 травня 1998 року № 117 ОСОБА_2 надана згода на реконструкцію будинку з прибудовою згідно погодженого проекту з улаштуванням чотирьох кімнат. Термін дії рішення два роки. До рішення додається план реконструкції будинку.

З декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка затверджена 9 січня 2014 року, убачається, що початок будівництва 2007 рік, закінчення - 2009 рік.

Будинок АДРЕСА_1 Херсонської області було введено в експлуатацію та зареєстровано в органі реєстрації прав 7 лютого 2014 року.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 3 ст. 29 КпШС України, ч. 2 ст. 72 СК України).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 було заявлено клопотання про застосування судом строків позовної давності.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст.ст. 212 - 214, 316 ЦПК України, на вищевказане уваги не звернув, не перевірив доводи ОСОБА_2 про те, що будинок АДРЕСА_5 було придбано під час шлюбу, проте введено в експлуатацію, як новостворене майно вже після розірвання шлюбу, не застосував до спірних правовідносин закон, який підлягав застосуванню, не визначив моменту виникнення у позивача права на позов та дійшов до передчасного висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності та визнання спірного будинку спільним майном подружжя.

За таких обставин рішення та додаткове рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог про виділення ОСОБА_1 у власність Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по підлягають скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 10 червня 2015 року та додаткове рішення апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про виділення ОСОБА_1 у власність Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко