Справа № 595/2330/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Мартинюк М.В.,

з участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Бобулинська сільська рада про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Бобулинська сільська рада про визнаннянедійсним правочину, а саме заповіту ОСОБА_7 від 01.10.2012 року, посвідченого секретарем Бобулинської сільської ради, Бучацького району, мотивуючи тим, що згідно висновку експерта від 19.11.2014 року № 1143/1144/14-22 підпис у примірнику заповіту від 01.10.2012 року виконано не ОСОБА_7, а іншою особою, а тому воля виражена в заповіті не відповідає волевиявленню спадкодавця.

Представник позивачки та позивачка в судовому засіданні позов підтримали, суду пояснили, що 14 серпня 2013 року в с.Бобулинці Бучацького району померла ОСОБА_7, яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 після її смерті залишилося спадкове майно у виді житлового будинку та земельних ділянок. З метою оформлення спадщини ОСОБА_1, як спадкоємець пятої черги спадкування за законом звернулася в Бучацьку держнотконтору, де їй повідомили, що спадкодавець за життя склала два заповіти від 15.12.2005 року та 01.10.2012 року, згідно яких земельні ділянки та житловий будинок заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_1 в 2014 році звернулася в суд із позовом до Бобулинської сільської ради про визнання даних заповітів нікчемними. В ході розгляду даної цивільної справи було призначено та проведено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта підпис від імені ОСОБА_7 у примірнику заповіту від 01.10.2012 року, що посвідчений секретарем Бобулинської сільської ради, Бучацького району, Тернопільської області ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі № 45, виконаний не ОСОБА_7, а іншою особою. В позові до Бобулинської сільської ради було відмовлено, оскільки його було предявлено до неналежного відповідача. Позов просить задоволити та визнати заповіт недійсним.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов заперечили, суду пояснили, що обставини складання та підписання заповіту від 01.10.2012 року їм не відомі. Проте, вони постійно допомагали та доглядали за ОСОБА_7, в той час коли ОСОБА_1 не цікавилась життям ОСОБА_7 та не допомагала їй.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов заперечив, суду пояснив, що в позові слід відмовити, оскільки є рішення Бучацького районного суду від 05.06.2014 року, яке набрало законної сили, в справі за позовом ОСОБА_1 до Бобулинської сільської ради Бучацького району про визнання заповітів нікчемним, яким в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Представник третьої особи Бобулинської сільської ради в судовому засіданні пояснила, що в заповіті відображена дійсна воля ОСОБА_7 Заповіт складався представником сільської ради, належним чином посвідчений, а тому в позові слід відмовити.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду пояснили, що позивачка приїжджала до ОСОБА_7 Чи відповідає заповіт від 01.10.2012 року волі ОСОБА_7 їм достеменно не відомо.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд установив наступні факти.

14 серпня 2013 року померла ОСОБА_7.

Згідно заповіту від 15.12.2005 року, посвідченого секретарем Бобулинської сільської ради Бучацького району, ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_3. земельні ділянки, належні їй згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 449500 та серії ЯА № 449261, виданих 29.03.2005 року.

Згідно заповіту від 01.10.2012 року, посвідченого секретарем Бобулинської сільської ради Бучацького району, ОСОБА_7 заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по вул.Центральна,75 та належні їй згідно державних актів серії ЯА № 440500 і серії ЯА № 449261 земельні частки (паї) ОСОБА_3, а належні їй згідно державних актів серії ЯМ № 956261 і серії ЯМ № 956262 земельні частки (паї) ОСОБА_4

З заявами про прийняття спадщини у Бучацьку райдержнотконтору звернулися спадкоємці за заповітами: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також спадкоємець пятої черги за законом двоюрідна сестра померлої ОСОБА_1

19.02.2014 року нотаріус Бучацької державної нотаріальної контори оформила та видала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно яких ОСОБА_11 отримав у власність земельні ділянки площею 0,1905 га та 1,3853 га, що належали спадкодавцю ОСОБА_7 на підставі державних актів серії ЯМ № 956262 та серії ЯМ № 956261, а також винесла рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказані земельні ділянки.

Рішенням Бучацького районного суду від 05.06.2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 27.11.2014 року, в позові ОСОБА_1 до Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області про визнання заповітів від 15.12.2005 року та 01.10.2012 року нікчемними відмовлено.

Згідно рішення Бучацького районного суду від 05.06.2014 року, яке набрало законної сили встановлено, що заповіт ОСОБА_7 від 01.10.2012 року складено без порушень, щодо його форми та посвідчення.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом(ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті.

Стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням у момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ст.203 ЦК. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частинами 2,3 ст.203 ЦК України визначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до вимог ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути підписаний особисто заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими,

службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст.1248 ЦК України передбачено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно. Згідно з ч.2 цієї статті нотаріус на прохання особи може записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках(стаття 1253 цього Кодексу).

У відповідності до вимог ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами застосовуються положення ст.1247 ЦК України.

Таким чином, загальними вимогами до форми заповіту є письмова форма, нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.п.4-8 своєї постанови від 06.11.2009 року з наступними змінами і доповненнями №9 "Про судову практику у справах про визнанння правочинів недійсними", судам відповідно до ст.115 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1 ст.219, ч.1 ст.220, ч.1 ст.224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст.222, ч.2 ст.223, ч.1 ст.225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи вимоги ч.4 ст.207 ЦК України під час складання заповіту не дотримувались, в заповіті відсутні застереження про підпис заповіту іншою особою, а також причини такого підписання.

Відповідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 19.11.2014 року, проведеної у справі за № 22-ц/789/891/14, підпис від імені ОСОБА_7 у примірнику заповіту від 01.10.2012 року виконаний не ОСОБА_7, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_7 у графі «Підпис про одержання нотаріально оформленого документа» в рядку з номером нотаріальної дії 45 від 01.10.2012 року у журналі для реєстрації нотаріальних дій Бобулинської сільської ради виконано не ОСОБА_7, а іншою особою.

Таким чином, воля спадкодавця в заповіті підтверджується його особистим підписом, а в разі неможливості, в порядку ч.4 ст. 207 ЦК України. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець ОСОБА_12 заповіт від 01.10.2012 року не підписувала, вимоги закону, щодо підписання заповіту іншою особою під час складання заповіту від 01.10.2012 року не дотримувалися, то суд вважає, що такий заповіт не може відображати дійсне волевиявлення спадкодавця, а тому заповіт від 01.10.2012 року складений від імені ОСОБА_12 та посвідчений секретарем Бобулинської сільської ради Бучацького району слід визнати недійсним.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 207, 215, 319, 1233, 1234, 1235,1247, 1251, 1257 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 від 01.10.2012 року, посвідчений секретарем Бобулинської сільської ради, Бучацького району, Тернопільської області ОСОБА_8, та зареєстрований в реєстрі за № 45.

Стягнути в рівних частинах із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 487(чотириста вісімдесят сім) грн.20 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_13