Справа № 133/481/16-ц
УХВАЛА

Іменем України

04.03.2016 року

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого - судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю державного виконавця Альциванович О.С.

розглянувши подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управліня юстиції Вінницької області про обмеження боржника в праві виїзду за межі України до виконання ним своїх боргових зобовязань,-

ВСТАНОВИВ :

Державний виконавець ВДВС Козятинського МРУЮ Вінницької області звернувся до суду з поданням, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.. В поданні зазначає, що на виконанні в відділі ДВС знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у відшкодування шкоди у розмірі 29836 грн 23 коп. Державним виконавцем разом з постановою про відкриття виконавчого провадження було направлено постанову та запропоновано в строк до 17 .02.2016 року заплатити добровільно борг. Проте протягом тривало часу рішення суду не виконується, боржник ухиляється від викоеання судового рішення, на виклик державного виконавця в не з'являється , тому відповідно до положень ЗУ "Про виконавче провадження " виникла необхідніть у обмежені ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України .до виконання ним своїх боргових зобовязань.

Державний виконавець в судовому засіданні підтримав подання, при цьому пояснив, що боржник ніде не працює, майна у нього на відшкодування шкоди немає, стягувач надав заяву про те, що йому стало відомо, що боржник має намір виїхати за межі України.

Заслухавши державного виконавця ,дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в ВДВС Козятинського МРУЮ Вінницької області перебуває виконавче провадження № 50097598 згідно виконавчого листа №133/2873/15 від 01.02.2016 року виданого Козятинським міськрайонним судом про стягнення боргу з ОСОБА_1 в сумі 29836 грн 22 коп на користь ОСОБА_2 .

09.02.2016 року ОСОБА_1 було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк для добровільного виокнання до 16.02.2016 року. Як вбачається із поштового повідомлення , що ОСОБА_3 отримав дану постанову 17.02.2016 року.

Статтею ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а у громадянина України, який має паспорт, паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, якщо, зокрема :

- діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України ;

- він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Таким чином, Законом України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян

України" визначено підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон та способи здійснення таких обмежень, а саме шляхом відмови у видачі паспорта або шляхом затримання чи вилучення паспорта.

За правилами пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження " державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника- фізичної особи або керівника боржника- юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням суду.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника- юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів ( посадових осіб ) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Як вбачається із аналізу зазначених норм, що саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження

Проте подання державного виконавця, крім посилання на те, що боржник злісно ухиляється від виконання рішення та вимог державного виконавця, не містить будь-яких обгрунтованих доводів з посиланням на докази про те, що ОСОБА_1 саме ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням. Надані суду разом із поданням докази не підтверджують той факт, що боржник ОСОБА_1 . ухиляється від виконання рішення по сплаті боргу. Крім того відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення , не є підставою для обмеження його в виїзді за кордон.

Інших правових підстав для обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 державний виконавець не навів, як і не надав доказів ухилення боржника від виконання своїх зобовязань.

В силу статті 10 ч.3 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст.10, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Козятинського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом пяти днів з дня її проголошення .

Суддя підпис ОСОБА_4

З оригіналом згідно.

суддя

секретар

04.03.2016