АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/156/16 Доповідач - Хома М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Демкович Ю. Й., Козак І. О.,

секретар - Танцюра О.В.

з участю позивача та його представника, представника відповідача

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Тернопільводоканал про усунення порушень прав споживача шляхом визнання несправедливими та недійсними окремих положень договору про водозабезпечення та зобов'язання привести його у відповідність до положень Типового договору,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, в якому просив визнати несправедливими та недійсними окремі положення договору про водозабезпечення №55 2005 від 7 квітня 2005 року, укладеного між ним та КП Тернопільводоканал, а також зобов'язати відповідача привести вказаний договір у відповідність до Типового договору, затвердженого постановою КМУ №630 від 21.07.2005. В обґрунтування вимог зазначав, що пункти 1.9, 2.2, 2.5, 2.6, 2.11, 4.2.13, 4.3.7, 4.3.10 вищевказаного договору є несправедливими, не відповідають нормам, визначеним Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженим постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 та Типовому договору, який також затверджений вказаною постановою КМУ; Закону України Про житлово-комунальні послуги; Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність; Закону України Про захист прав споживачів, та порушують його права як споживача послуг, які надає відповідач.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не в повному обсязі з'ясовано фактичні обставини справи, не досліджено і не надано належної оцінки доказам, рішення не відповідає фактичним обставинам справи, а тому є незаконним та необґрунтованим. Вказує, що до даних правовідносин судом застосовано загальні норми щодо укладення правочинів, тоді як існують норми, які чітко регламентують порядок укладення договору на основі Типового договору. Хибним, на думку позивача, є висновок суду про те, що КП Тернопільводоканал є лише виробником, а не виконавцем послуг, не враховано, що відповідач є єдиним підприємством, що надає послуги з водопостачання. Суд прийшов до помилкового висновку, що умови спірного договору відповідають нормам чинного законодавства. Не враховано, що чинним законодавством передбачено обовязок виконавців послуг за власні кошти проводити повірку лічильників, і суд неправомірно оправдує невиконання відповідачем цього обовязку посиланням на те, що дана послуга не включена до тарифу з водопостачання.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника відповідача, яка вважає рішення суду законним та обгрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний договір підписаний, отже погоджений сторонами; КП Тернопільводоканал є стороною цього договору як виробник, а не виконавець послуг, судом не встановлено доказів, що відповідач є виконавцем послуг з централізованого постачання води до будинку позивача; стосовно виробника послуг діють положення ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними у визначенні умов договору; чинним законодавством не передбачено обовязку виробника послуг укладати зі споживачем договір, умови якого ідентичні умовам Типового договору; невідповідності умов укладеного між сторонами договору вимогам чинного законодавства суд не вбачає; твердження позивача про несправедливість окремих положень договору вважає необгрунтованими, при цьому судом враховано право позивача ініціювати розірвання договору, відмовитись від надання послуг КП Тернопільводоканал або влаштувати на території свого будинковолодіння автономне водопостачання. Невідповідності умов договору чинному законодавству суд не вбачає.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, не застосовано Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, які підлягали застосуванню, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового.

Колегія суддів приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, слід визнати недійсними пункти 2.11, 4.2.13, частково п.4.3.7 та п.4.3.10 договору.

Встановлено, що 7 квітня 2011 року між КП «Тернопільводоканал» та ОСОБА_1 укладено договір про водозабезпечення № 55 2005.

З матеріалів справи вбачається, що на момент укладення зазначеного договору КП Тернопільводоканал було і виробником, і виконавцем послуг з водопостачання, тому при укладенні договору із позивачем було зобовязане враховувати положення, визначені Законом України Про житлово-комунальні послуги, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженим постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, однак пункти 2.11, 4.2.13, частково п.4.3.7 та п.4.3.10 договору суперечать нормам вказаних законодавчих актів.

До такого висновку колегія суддів приходить з огляду на такі обставини.

Відповідно до пункту 1.1 спірного договору КП «Тернопільводоканал» зобов'язалося здійснювати централізоване постачання холодної води споживачеві (ОСОБА_1Т.), іншим членам його сімї та іншим особам, які фактично проживають в житловому будинку (квартирі) (с.Біла, вул. Київська, 39) до точки розмежування балансової належності мереж комунального водопроводу м. Тернополя з водопровідними мережами с. Біла, згідно зі схемою розмежування балансової належності водопровідних мереж, а також здійснювати обслуговування мереж водопроводу, які перебувають на балансі виробника.

Відповідно до ч.3 ст. 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги виробник послуг може бути їх виконавцем. Дана норма закону у такій же редакції діяла і на час укладення договору між сторонами.

КП «Тернопільводоканал», укладаючи спірний договір, хоча й назвало себе лише виробником, однак фактично діяло як виробник та виконавець, доказом чого є сам текст договору, у вступній частині якого зазначено, що КП Тернопільводоканал (виробник) та ОСОБА_1 (споживач) уклали даний договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Окрім цього, представник КП Тернопільводоканал у судовому засіданні визнала, що фактично на момент укладення договору з позивачем не було інших фізичних чи юридичних осіб, окрім КП Тернопільводоканал, які б здійснювали надання послуг з водопостачання, виробником яких є відповідач.

Також, надання послуг централізованого постачання холодної води відповідає меті діяльності КП Тернопільводоканал, визначеній у статуті, зокрема, у п.2.1 вказано, що підприємство створене з метою забезпечення фізичних та юридичних осіб, розташованих на території м.Тернополя та навколишніх сіл, послугами централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення. Згідно п.2.2.1 статуту, предметом діяльності та одним із основних напрямків роботи підприємства є безперебійне забезпечення послугами централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення населення м.Тернополя та навколишніх сіл; згідно п.6.2.2 обовязком підприємства є забезпечення безперебійного надання послуг з централізованого постачання холодної води відповідно до укладених зі споживачами договорів.

Отже, КП Тернопільводоканал на момент укладення договору із ОСОБА_1 було і виробником, і виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води, а тому було зобовязане укладати договір із споживачем з врахуванням норм, визначених Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630.

Пункти 2.11, 4.2.13, частково п.4.3.7 та п.4.3.10 укладеного між сторонами договору викладено у такій редакції:

п.2.11: у випадку, якщо споживачем порушено установлені терміни повірки індивідуального засобу обліку води, нарахування за спожиту воду проводиться відповідно до затверджених в установленому порядку норм водопостачання та показників загальногрупового водоміра за весь термін такого порушення;

п.4.2.13: споживач зобовязаний забезпечувати проведення повірки загальногрупових засобів обліку води в порядку та у терміни, визначенні чинним законодавством України (за власний рахунок, спільно з іншими споживачами, якщо такий лічильник не перебуває на балансі виробника);

п.4.3.7: виробник має право припиняти надання споживачеві надання послуг у разі: виникнення аварійної ситуації та водопровідних мережах виробника; порушення термінів оплати спожитих послуг; невиконання споживачем умов цього договору; недопуску представника виробника до водолічильників, водопровідних мереж, пристроїв та приладів на них; невиконання вимог та приписів виробника; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

п.4.3.10 : виробник має право проводити нарахування за затвердженими в установленому порядку нормами водоспоживання та показниками загальногрупового водолічильника у випадку порушення споживачем установлених термінів повірки індивідуального засобу обліку води та/або неподання показників індивідуального водоміра більше 6 місяців підряд.

Зазначені умови договору суперечать нормам Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність, пунктам 10, п.п.4 пункту 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а також умовам Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Як вбачається із змісту ст. 28 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність (в редакції, що діяла станом на день укладення договору між сторонами), періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки, результати якої використовуються для здійснення розрахунків за спожиту воду, здійснюється за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з водопостачання.

Згідно підпункту 4 пункту 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, контроль за установленими міжповірковими інтервалами, проведення періодичної повірки квартирних засобів обліку води, їх обслуговування, є обовязком виконавця, а не споживача.

Аналогічні умови щодо обовязку виконавця, а не споживача, контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку засобів обліку зазначені у п.19 Типового договору.

Не передбачено обовязку споживача проводити періодичну повірку засобів обліку води й Законом України Про житлово-комунальні послуги.

Отже, проведення періодичної повірки засобів обліку води згідно вимог чинного законодавства є обовязком виконавця, в той час як умовами договору такий обовязок неправомірно покладено на споживача.

Крім цього, пунктом 10 вказаних Правил заборонено справляння плати за нормами споживання за наявності засобів обліку води.

За таких обставин, умови пунктів 2.11, 4.2.13, 4.3.10 порушують права позивача, так як законом не передбачено обовязку споживача контролювати терміни повірки, проводити повірку засобів обліку, а навпаки, такий обовязок покладено саме на виконавця послуг. Окрім цього, нарахування плати за нормами споживання при наявності засобів обліку води забороняється.

Щодо визначеного п.4.3.7 права виробника припиняти надання споживачеві послуг у випадку порушення термінів оплати спожитих послуг; невиконання споживачем умов цього договору; недопуску представника виробника до водолічильників, водопровідних мереж, пристроїв та приладів на них; невиконання вимог та приписів виробника; в інших випадках, передбачених чинним законодавством, дані умови договору також суперечать вимогам чинного законодавства.

Так, відповідно до ст. 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги, п.3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до ч.3 ст. 16 зазначеного Закону.

Чинним законодавством не передбачено можливості припинення надання комунальних послуг споживачу у разі його недобросовісної поведінки.

Крім цього, така недобросовісна поведінка споживача, як невиконання умов цього договору, порушення термінів оплати спожитих послуг, недопуск представника виробника до водолічильників, водопровідних мереж, пристроїв та приладів на них, невиконання вимог та приписів виробника, є підставою для застосування певних санкцій, як нарахування пені, тощо, але не для припинення надання послуги водопостачання.

Що ж стосується права КП Тернопільводоканал припиняти надання позивачу послуг у разі виникнення аварійної ситуації на водопровідних мережах виробника, дана умова договору узгоджується із правами виконавця, визначеними підпунктом 7 пункту 32 Правил.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

За таких обставин щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними пунктів 2.11, 4.2.13, п.4.3.7 та п.4.3.10 слід ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсними п.2.11, 4.2.13, частково п.4.3.7 в частині права виробника припиняти надання споживачеві послуг у разі порушення термінів оплати спожитих послуг; виявлення витоку води в сільських водопровідних мережах, утримання яких покладається на споживача або у водопровідних мережах споживача; невиконання споживачем умов цього договору, недопуску представника виробника до водолічильників, водопровідних мереж, пристроїв та приладів на них; невиконання вимог та приписів виробника; в інших випадках, передбачених чинним законодавством; п.4.3.10 договору №552005, укладеного 7.04.2011 року між комунальним підприємством Тернопільводоканал та ОСОБА_1; зобовязати КП Тернопільводоканал привести у відповідність до Типового договору умови, визнані судом недійсними.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсними 2.11, 4.2.13, частково п.4.3.7 та п.4.3.10 укладеного між сторонами договору, колегія суддів вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності. У даному випадку строк дії договору щорічно продовжується, сторони вправі за взаємною згодою вносити зміни до нього. Перебіг позовної давності почався з моменту, коли КП Тернопільводоканал відмовило ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про внесення змін до договору та приведення договору у відповідність до Типового договору, затвердженого постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, тобто з 10.08.2015 року.

Доводи представника відповідача про те, що лише із 10.04.2014 року із внесенням змін до ст.19 Закону України Про житлово-комунальні послуги КП Тернопільводоканал є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води, а до внесення змін у вказаний Закон відповідач був виключно виробником послуг, колегія суддів оцінює критично, так як судом встановлено, що фактично КП Тернопільводоканал було одночасно і виробником, і виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води і до внесення змін у цей Закон, інших осіб, які були виконавцями вироблених КП Тернопільводоканал послуг не було.

Окрім цього, посилання відповідача на ту обставину, що положення укладеного між сторонами договору, що стосуються обовязку споживача проводити повірку засобів обліку відповідають вимогам чинного законодавства, так як витрати на повірку не включені до тарифу на водозабезпечення і немає іншого джерела повернення КП Тернопільводоканал витрат, повязаних з проведенням повірки, колегія суддів вважає безпідставними, так як питання формування тарифів не належить до компетенції споживача, в той час як КП Тернопільводоканал як виробник вправі ініціювати вирішення питання щодо повернення витрат, повязаних з повіркою засобів обліку води, в установленому законом порядку.

Що ж стосується пунктів 1.9; 2.2; 2.5; 2.6 укладеного між сторонами договору, колегія суддів вважає, що вони не порушують прав позивача як споживача та не суперечать нормам чинного законодавства, яке регулює відносини між виробником та/або виконавцем послуг з водопостачання з однієї сторони, та споживачем з іншої сторони.

Так, п.1.9 договору визначено: дотримання споживчих властивостей, кількісних та якісних показників і режимів водопостачання виробник гарантує лише до точки розмежування балансової належності мереж сільського і комунального водопроводів. Виробник не несе відповідальності за неналежне водопостачання споживача, яке спричинене незадовільним технічним станом та неналежним утриманням сільських водопровідних мереж.

Зазначена умова договору не суперечить умовам Типового договору, затвердженого постановою КМУ від 21.07.2005 року №630.

Так, п.п.2 п.22 Типового договору визначено, що точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, є у будинку садибного типу місце підключення інженерної мережі будинку до мережі виконавця.

Позивач проживає у будинку садибного типу по вул. Київська, 39 у с.Біла Тернопільського району.

Через с.Біла проходить належна КП Тернопільводоканал водопровідна мережа від Верхньо-Івачівського водозабору до м.Тернополя.

На балансі КП «Тернопільводоканал» перебуває частина водопровідних мереж с. Біла, зокрема, вул. Коновальця, вул. Січових Стрільців, перемичка 5000 м. від водогону, що йде від Верхньо-Івачівського водозабору до ВНС № 1 с. Біла.

Однак, водопровідна мережа по вул. Київській у с.Біла не належить до мережі КП Тернопільводоканал, а була збудована у 2001 році на замовлення та за кошти жителів вулиці Київської у с.Біла, в тому числі і ОСОБА_1 Відповідачем лише було видано технічні умови для проектування водопроводу на вказаній вулиці, однак робочий проект і будівництво водопроводу було виконано іншою юридичною особою - СМП Тернобуд за кошти жителів. Отже, власниками водопроводу по вулиці Київській у с.Біла є жителі цієї вулиці, в тому числі і ОСОБА_1, за кошти та на замовлення яких споруджений даний водопровід. Питання про передачу його на баланс КП Тернопільводоканал, чи для обслуговування на договірних умовах, тощо, жителями вулиці Київська, в тому числі і позивачем, не ставилось, чого ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечив. З врахуванням наведеного, у договорі вірно визначено точку розподілу - розмежування балансової належності мереж сільського і комунального водопроводів, так як мережа виконавця розпочинається в точці закінчення водопровідної мережі вулиці Київська у с.Біла. Відповідно, відповідач не може нести відповідальність за неналежне водопостачання споживача, яке спричинене незадовільним технічним станом та неналежним утриманням сільської водопровідної мережі по вулиці Київська, яка відповідачу не належить і яку він не обслуговує.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники відповідача перед тим, як підключити водопровідну мережу вулиці Київська у с.Біла до водопровідної мережі КП Тернопільводоканал здійснили технічний огляд водопровідної мережі вулиці Київської та не виявили жодних неполадок, а тому точкою розподілу повинно вважатися місце підключення будинку ОСОБА_1 до сільської водопровідної мережі по вул. Київській, колегія суддів вважає безпідставними, так як здійснення технічного огляду сільської водопровідної мережі та надання згоди на підключення будинку позивача до водопровідної мережі КП Тернопільводоканал через сільську водопровідну мережу по вул. Київській у с.Біла не свідчить про автоматичний перехід водопровідної мережі по вулиці Київській до власності, користування, обслуговування, тощо КП Тернопільводоканал.

Пунктом 2.2 укладеного між сторонами договору визначено: у випадку зміни тарифів виробник зобов'язаний повідомити споживача про це через офіційні засоби масової інформації м. Тернополя без додаткового внесення змін у діючий договір.

Дана умова договору також відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, механізм доведення субєктами господарювання, що виробляють або надають житлово-комунальні послуги, до відома споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів, визначений Порядком доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обгрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.07.2012 року №390. Пунктом 2.3 цього Порядку визначено, що інформація про загальний розмір тарифу та його структура, обгрунтування причин зміни тарифу, інша додаткова інформація щодо тарифу доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет, у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування).

Отже, п.2.2 договору не порушує прав споживача ОСОБА_1

Пунктами 2.5, 2.6 договору передбачено, що кількість спожитої води визначається на підставі показів індивідуальних та загальногрупових засобів обліку, повірених та опломбованих виробником. Якщо сумарна кількість води, спожитої мешканцями, які використовують воду із відповідного (спільного) водопровідного вводу, не відповідає показникам загальногрупового лічильника, виробник здійснює перерахунок розміру плати за фактично надані послуги з урахуванням його показників. Різниця розподіляється між усіма споживачами, які споживають воду із даного водопровідного вводу, пропорційно кількості мешканців у будинку.

Зазначені умови договору також не суперечать вимогам чинного законодавства.

Як вбачається із змісту п.п. 10, 17, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, п.7 Типового договору, плата за надані послуги за наявності засобів обліку води справляється за їх показаннями.

При цьому, ні умови Типового договору, ані Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, не забороняють використання поряд з індивідуальним, загальногрупового лічильника, не визначають, що до уваги беруться виключно покази індивідуального лічильника, а лише зазначено засоби обліку, а загальногруповий лічильник також є засобом обліку води.

Доводи позивача про те, що п.2.5, 2.6 договору суперечать п. п.7, 11 Типового договору, п.10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, колегія суддів оцінює критично, так як зазначені норми, на які посилається позивач, не забороняють використання загальногрупового засобу обліку води, а лише забороняють нарахування плати за спожиту воду за нормами споживання у випадку наявності засобів обліку, однак у п.п.2.5, 2.6 договору не ідеться про нарахування плати за воду за нормами споживання.

Також колегія суддів враховує, що фактично загальногруповий засіб обліку води у точці розподілу мереж позивача та відповідача відсутній, плата нараховується лише за показниками індивідуального лічильника, встановленого у будинку позивача.

Отже, у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними пунктів 1.9, 2.2, 2.5, 2.6 договору№ 552005, укладеного 7.04.2011 року між ОСОБА_2 та КП Тернопільводоканал, слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 грудня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсними п.2.11, 4.2.13, частково п.4.3.7 в частині права виробника припиняти надання споживачеві послуг у разі порушення термінів оплати спожитих послуг; виявлення витоку води в сільських водопровідних мережах, утримання яких покладається на споживача або у водопровідних мережах споживача; невиконання споживачем умов цього договору, недопуску представника виробника до водолічильників, водопровідних мереж, пристроїв та приладів на них; невиконання вимог та приписів виробника; в інших випадках, передбачених чинним законодавством; п.4.3.10 договору №552005, укладеного 7.04.2011 року між комунальним підприємством Тернопільводоканал та ОСОБА_1.

Зобовязати комунальне підприємство Тернопільводоканал привести у відповідність до Типового договору умови, визнані судом недійсними.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3