Справа № 211/7058/15-ц
Провадження № 2/211/569/16
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Мариненко Е.П.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину домоволодіння,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду 11 листопада 2015 року з позовом про визнання права власності на домоволодіння, вказавши, що він та ОСОБА_4М, є співвласниками домоволодіння № 161 по вул. Янки Купали в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, до складу якого входить житловий будинок «А-1», літня кухня «Б», вбиральня «Е», огорожа «№1-2», водоколонка «І», замощення «ІІ» в розмірі 1/3 частині, яке вони отримали в порядку спадкування після смерті їх батька ОСОБА_5, померлого 7 квітня 1988 року.

Крім них на підставі рішення суду спадкоємцями визнано також їх племінників - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які спадкують замість померлого свого батька, брата позивача та відповідача ОСОБА_8 в порядку спадкової трансмісії в розмірі 1/6 частини домоволодіння кожний. Право власності на частки за ним з відповідачкою оформлені, натомість племінники до цього часу право власності не зареєстрували та не отримали рішення суду.

В 2007 році сестра ОСОБА_2 оформила довіреність на свого представника ОСОБА_3, яку уповноважила подарувати йому свою частку домоволодіння. Через тривалий час розгляду справи у суді вказана довіреність втратила свою силу. В 2013 році сестра оформила аналогічну довіреність на того ж представника та на ті ж дії. У своєму волевиявленні сестра керувалася тим, що він зареєстрований та проживав в спірному домоволодінні з червня 1986 року, проживав разом з батьком. Після його смерті продовжує там жити, доглядає та ремонтує весь будинок за власні кошти та власною працею, інші спадкоємці участі в утриманні домоволодіння не приймали та не приймають. Сестра проживає в Росії, де має свій будинок, сімю, дітей, онуків. В Україні не була майже 20 років, повертатися наміру не має.

На теперішній час укласти договір дарування частини домоволодіння, що належить сестрі ОСОБА_2 можливості не має, оскільки у 2009 році змінилось українське законодавство. Згідно ст. 377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці обєкти. Таким чином без кадастрового номеру неможливо укласти будь-який договір. Земельна ділянка, на якій розташовано зазначене домоволодіння не знаходиться у будь-чиїй власності і не має кадастрового номеру, що апріорі виключає можливість укладення договору дарування на частку спірного домоволодіння. В землевпорядній організації, до якої він з представником сестри звернувся за виготовленням технічної документації на земельну ділянку та отриманням кадастрового номеру, було розяснено, що звернутися за виготовленням документації мають співвласники домоволодіння, в тому числі і племінники. На його неодноразові прохання зареєструвати право власності на їх частину домоволодіння йому було відмовлено без пояснення причини в звязку з особистими неприязними відносинами.

Відмова в оформленні права власності на частки домоволодіння племінниками перешкоджає в реалізації волевиявлення його сестри ОСОБА_2, яке чітко виражене в довіреностях, що оформлено на її представника ОСОБА_3 та є незмінним протягом майже 10 років.

Тому позивач просить визнати за ним право власності на 1/3 частку домоволодіння № 161 по вул. Я. Купали в м. Кривому Розі, яка належить на праві власності ОСОБА_2, оскільки вважає, що його вимоги щодо визнання за ним права власності в повній мірі відповідає волевиявленню його сестри ОСОБА_2, яка саме безоплатно бажає передати йому свою частку домоволодіння у власність.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про слухання справи у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 всудове засідання не зявилася.

Представник відповідача ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що суд вважає, що в позові необхідно відмовити.

Судом встановлено, що довіреністю від 05 грудня 2007 р. ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3 на ведення справ у всіх судових, адміністративних, правоохоронних та інших підприємств, установ та організаціях, а також прийняти від її імені спадщину та вести спадкову справу щодо передачі їй спадкового майна після померлого 17 квітня 1988 року ОСОБА_9 та бути її представником організаціях з приводу реалізації її прав як спадкоємця (а.с. 8 копія довіреності).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2010 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_7, ОСОБА_6 задоволено частково. Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_9. Розділено між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_7, ОСОБА_6 спадкове майно - домоволодіння № 161 по вул. Янки Купали в м. Кривому Розі, визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності за кожним на 1/3 частину вказаного домоволодіння, за ОСОБА_7, ОСОБА_6 по 1/6 частини за кожним (а.с. 22-25 копія рішення, а.с. 26-27 копія ухвали).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2010 р. рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2010 року в частині розділу між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_6 спадкового майна домоволодіння, до складу якого входить житловий будинок, літня кухня, вбиральня, огорожа, водоколонка, замощення, розташоване по вулиці Янки Купали, 161 в м. Кривому Розі, яке належало ОСОБА_9, померлому 07 квітня 1988 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 32-33 копія рішення).

Сторони по справі зареєстрували своє право власності, про що реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області надано відповідні витяги (а.с. 35-37 копії витягів).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Згідно ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Довіреністю від 11 липня 2013 року ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3 подарувати ОСОБА_1 належну їй частку будинку та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Республіка Україна, м. Кривий Ріг, сел. Суворово, вул. Я. Купали, буд. 161, для чого надала їй право представляти її інтереси у всіх компетентних підприємствах, установах та організаціях України (а.с. 14 копія довіреності).

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до частини 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 209 ЦПК України Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ст. 638 ЦК України).

Згідно суті позовної заяви позивач просить фактично укласти договір дарування, за яким ОСОБА_2 передає у дарування йому належну їй частку будинку та відповідну частку земельної ділянки та визнати в звязку з цим за ним право власності на частину нерухомого майна. Тобто позивач просить, щоб суд виконав функції, які повинен виконувати нотаріус, що є неприпустимим.

Позивач не звертався до нотаріальної контори з метою укладення відповідного договору, не отримав відмову нотаріуса, яку міг би оскаржити в судовому порядку. Суду не надано доказів неможливості укладення договору дарування, що потягло за собою необхідність звернення до суду з відповідним позовом, тому суд не знаходить підстав для задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.316,319,356,360,361,717,718 ЦК України, ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_10