Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Подплетніковій В. В., Ковальчуку О.М., Лемішко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, - про визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя та поділ майна, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, - про визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя, поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя та його поділ.

Позовні вимоги неодноразово уточнювалися позивачкою ОСОБА_1. Згідно останньої редакції позовної заяви (т. 2, а.с.182-183) позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 05.11.1997 вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, оформленому Відділом державної реєстрації актів громадського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту № 1020.

Зазначала, що під час шлюбу подружжя придбало на ім'я відповідача за договором від 20.11.2003 трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, вартістю 178 200 грн. Відповідно до договору дарування квартири від 19.11.2004 відповідач за її згодою подарував 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3, інші 2/3 частини квартири перебувають у власності відповідача.

Вказувала, що відповідач відмовився їй передати 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, 2/3 частини від якої є спільною сумісною власністю подружжя, та надати від неї ключі.

Також зазначала, що перебуваючи в шлюбі, подружжя придбало за 29 900 грн. земельну ділянку 0,0609 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться в АДРЕСА_2, на 1/2 частину якої вона має право як на спільне майно подружжя.

Крім того, вказала, що за час спільного проживання подружжя придбало автомобіль HYNDAY Gallореr, 1996 р. випуску, номер шасі: НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, яким вона користується, а тому такий автомобіль також є спільним майном подружжя.

Посилаючись на те, що спільне майно подружжя належить сторонам в рівних частках, однак таке майно зареєстроване на відповідача, що позбавляє її права вільно розпоряджатися цим майном, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 визнати спільною сумісною власністю подружжя, та визнати за нею право власності на 1/3 частину цієї квартири та за ОСОБА_2 право власності на іншу 1/3 частину цієї квартири.

Також просила визнати садовий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами від номером АДРЕСА_2, загальна площа 28,6 кв.м., житлова площа - 18,2 м. кв., з надвірними будівлями і спорудами: літня кухня, сарай, вбиральня, погріб, а також 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0609 га за адресою буд. АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя та здійснити їх поділ.

Крім того, просила визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль HYNDAY Gallореr, 1996 р. випуску, номер шасі: НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1 та здійснити його поділ.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, подав зустрічний позов про поділ майна подружжя, обґрунтовуючи його тим, що позивачка включила не все майно, що є їхньою спільною сумісною власністю та підлягає поділу.

Зустрічні позовні вимоги з урахуванням уточнень (т. 2, а.с. 59-64) мотивував тим, що третина коштів на придбання квартири АДРЕСА_1, вартістю 178200 грн., належала особисто йому, оскільки була отримана від продажу в той же день власної дошлюбної квартири за 57419 грн. 70 коп., отже 1/3 частина поділу не підлягає.

Відповідно договору дарування за згодою дружини він подарував 1/3 частину квартири її малолітній на той час доньці, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені якої діяла ОСОБА_1.

З посиланням на те, що 1/3 частина квартири ним була придбана за власні кошти та є його особистим майном, а 1/3 частина була подарована ОСОБА_3, вважав, що поділу між подружжям підлягає лише 1/3 частини квартири, тобто ОСОБА_1 припадає 1/6 частина квартири.

Також вказав, що садовий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 був придбаний ним на підставі договору купівлі-продажу від 12 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусам Івановою С.М., зареєстровано в реєстрі за № 5366, за кошти, отримані в кредит на підставі кредитного договору від 12 вересня 2003 року, укладеного між ним та ВАТ "Універсальний Банк Розвитку та партнерства" № 207 в сумі 7 000 доларів США.

Зазначив, що даний кредит був взятий в інтересах сім'ї, повністю погашений на умовах, визначених кредитним договором, а відтак, даний садовий будинок підлягає поділу по 1/2 частини за кожним з подружжя.

Також звернув увагу суду на те, що спірний автомобіль був придбаний відповідно до біржової угоди від 14 квітня 2006 року. Його орієнтовна вартість становить 112 430 грн. Зважаючи на те, що спірний автомобіль перебуває в користуванні ОСОБА_1 та йому не відомо, де на час розгляду справи знаходиться вказаний автомобіль, вважав за доцільне здійснити поділ автомобіля наступним чином: автомобіль залишити у власності ОСОБА_7, а йому присудити грошову компенсацію половини вартості автомобіля - 56 215 грн.

Крім того, зазначив, що на земельній ділянці АДРЕСА_3, було побудовано садовий будинок АДРЕСА_3, право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва за № 2-4699 від 2007 року. Звертав увагу суду на те, що садовий будинок загальною площею по внутрішньому обміру 220.6 м. кв., житловою площею 99,4 кв.м, 121,2 м. кв. - під господарські будівлі, був збудований в період шлюбу спільними коштами та зусиллями подружжя, а тому підлягає поділу в рівних частинах.

Посилався на те, що здійснювати поділ земельної ділянки за адресою буд. АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2 площею 0,0609 га недоцільно, оскільки частки подружжя на дану земельну ділянки не зміняться.

Так, зазначив, що спірна земельна ділянка початково належала на праві власності ОСОБА_2 Відповідно до договору дарування 1/2 частину земельної ділянки 29 березня 2007 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_6 В результаті - відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4 від 29.03.2007 року ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 земельної ділянки АДРЕСА_2, а відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5 від 29.03.2007 року ОСОБА_6 на праві власності належить 1/2 земельної ділянки № АДРЕСА_2, загальною площею 0,0609 га.

Разом з тим, спірний будинок площею 220,6 м.кв. повністю знаходиться на земельній ділянці, що належить на підставі договору дарування ОСОБА_1 При цьому, з огляду на те, що будинок підлягає поділу порівно між подружжям, разом з переходом права власності на частину будинку, переходить право власності на відповідну частину земельної ділянки. Відповідно, при здійсненні поділу садового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2, який знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_1, перейде право власності на ? частину ділянок до кожного з них, а відтак - частки сторін не зміняться.

З посиланням на те, що до складу спільного майна подружжя увійшла квартира, земельна ділянка та розміщені на ній 2 садових будинки, а також автомобіль, ОСОБА_2 у зустрічному позові просив суд:

- визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 56,50 кв.м, житлова площа 40,40 кв.м.;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину вказаної квартири;

- визнати за ним та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частині садового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2, загальна площа 28,6 кв.м. житлова площа - 18,2 м. кв.;

- визнати за ним та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частині садового будинку АДРЕСА_3, загальною площею 220,6 м. кв., житловою площею 99,4 кв.м, 121,2 м. кв. - під господарські будівлі;

- визнати за ним та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частині земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_2, площею 0,0609 га, по АДРЕСА_2;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль HYNDAY Gallореr, 1996 р. випуску, номер шасі: НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, стягнувши з неї на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 автомобіля в сумі 56 215,00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення як первинного, так і зустрічного позовів у зв'язку з наступним.

Судом установлено, що з 05.11.1997 (т. 1, а.с.7) сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 26.09.2014 р. (т. 2, а.с. 39).

Під час шлюбу, 20.11.2003 на підставі договору купівлі-продажу було придбано на ім'я ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 вартістю 178 200 грн. (т. 1, а.с. 8).

Відповідно до договору дарування квартири від 19.11.2004 ОСОБА_2 подарував 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 9,11).

Інші 2/3 частини квартири перебувають у власності ОСОБА_2

Дану спірну частину квартири ОСОБА_1 вважає спільним майном подружжя, а тому просить присудити їй 1/3 частину квартири. ОСОБА_2 не заперечує проти визнання права власності за ОСОБА_1 лише на 1/6 частину квартири, оскільки вважає, що 1/3 частина квартири є його особистою власністю, оскільки придбана за рахунок коштів 57419,70 грн., отриманих 20.11.2003 від продажу кв.АДРЕСА_4, власником якої він став ще до укладення шлюбу.

Судом встановлено, що дійсно в день купівлі спірної квартири АДРЕСА_1 20.11.2003 р. ОСОБА_2 продав належну йому ще з січня 1997 року квартиру АДРЕСА_4 за 57 419,00 грн. (т. 1, а.с. 41-42), що становить орієнтовно третину від вартості спірної квартири.

Водночас, таку 1/3 частину квартири він подарував ОСОБА_3, ще перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 9,11), залишивши у спільній власності подружжя 2/3 частини квартири, які підлягають поділу.

Також судом установлено, що 12.09.2003 на підставі договору купівлі-продажу садового будинку на ім'я ОСОБА_2 було придбано садовий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 43-44).

Як не заперечувалося сторонами, такий будинок було придбано за кошти, отримані в кредит на підставі кредитного договору від 12 вересня 2003 року, укладеного з ВАТ "Універсальний Банк Розвитку та партнерства" № 207. Кредитні кошти були повернуті сім'єю за час спільного проживання, а відтак, садовий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 є спільними майном подружжя та підлягає поділу.

Крім того, одночасно з купівлею будинку АДРЕСА_2, на ім'я ОСОБА_2 12 вересня 2003 року було придбано земельну ділянку, на якій він розташований, площею 0,0609 га, кадастровий номер НОМЕР_2 (т.1, а.с.45-48).

29.03.2007 року 1/2 частину земельної ділянки ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 6-7). Таким чином, відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4 від 29.03.2007 року ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 земельної ділянки АДРЕСА_2 (т. 2, а.с.20).

Відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5 від 29.03.2007 року ОСОБА_6 на праві власності належить 1/2 земельної ділянки № АДРЕСА_2, загальною площею 0,0609 га (т. 2, а.с. 101).

Як встановлено у судовому засіданні, на земельній ділянці, подарованій ОСОБА_1 по АДРЕСА_2, подружжям було збудовано новий будинок загальною площею 220,6 м. кв., житловою площею 99,4 кв.м, 121,2 м. кв. - під господарські будівлі (т. 2, а.с. 80, 94- 96), якому присвоєно АДРЕСА_3, право власності на який на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 10.12.2007 р. (т. 2, а.с. 97-99) було визнано за ОСОБА_1

При цьому ОСОБА_2 заявляє вимоги про поділ даного будинку в рівних частинах як спільного майна подружжя, ОСОБА_1 заперечує проти його поділу, посилаючись на те, що судовим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.12.2007 р. (т. 2, а.с. 97-99) встановлено факт будівництва будинку нею особисто.

Разом з тим, вирішуючи питання про обсяг майна, набутого подружжям у спільну сумісну власність, суд повинен встановити джерело походження коштів на набуття спірного майна. В межах даної справи позивачкою не доведено суду, що будівництво будинку АДРЕСА_3, загальною площею 220,6 м. кв., житловою площею 99,4 кв.м, здійснювалося за її особисті кошти, а відтак, у суду відсутні підстави вважати такий будинок особистим майном ОСОБА_1, у зв'язку з чим такий будинок підлягає поділу між подружжям.

Також судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що в період шлюбу 14.04.2006 на ім'я ОСОБА_2 було придбано автомобіль HYNDAY Gallореr, 1996 р. випуску, номер шасі: НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 51-52). Даним автомобілем користувалася ОСОБА_1 та на час розгляду даної справи у суді ОСОБА_2 не відома доля спірного автомобіля. У зв'язку з цим, ОСОБА_2, оцінивши вартість даного автомобіля як середньостатистичну вартість за даними мережі Інтернет, просив стягнути з ОСОБА_1 половину вартості даного автомобіля. ОСОБА_1 просила визнати автомобіль спільною сумісною власністю подружжя та здійснити його поділ.

Зважаючи на доведеність факту набуття автомобіля у спільну сумісну власність подружжя, такий автомобіль HYNDAY Gallореr, 1996 р. впуску підлягає поділу між подружжям.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

З урахуванням часу набуття майна у власність та джерела набуття такого майна кожним з подружжя, суд встановив, що в обсяг спільно нажитого майна, яке підлягає поділу між подружжям, увійшло наступне майно:

- 2/3 частин квартири АДРЕСА_1, загальною площею 56,50 кв. м, житловою площею 40,40 кв. м., право власності на які оформлене на ОСОБА_2;

- садовий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 28,6 кв. м, житловою площею 18,2 кв. м, з надвірними будівлями і спорудами (літня кухня, сарай, вбиральня, погріб), право власності на який оформлене на ОСОБА_2;

- садовий будинок АДРЕСА_3, загальною площею по внутрішньому обміру - 220,6 кв. м, житловою площею 99,4 кв. м, площею господарських будівель 121,2 кв. м., право власності на який оформлене на ОСОБА_1;

- 1/2 частина земельної ділянки за адресою буд. АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2 площею 0,0609 га, право власності на яку оформлене на ОСОБА_2;

- автомобіль HYNDAY Gallореr, 1996 р. випуску, номер шасі: НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, право власності на який оформлене на ОСОБА_2

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними.

За таких обставин, спільно нажите майно подружжя підлягає поділу між сторонами порівну.

При цьому, суд враховує роз'яснення п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 N 11№ 11, відповідно до яких, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя про отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У зв'язку з невнесенням ОСОБА_1 коштів на депозитний рахунок суду та непогодженням між сторонами вартості автомобіля, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у спільні частковій власності.

Також, вирішуючи питання про поділ двох садових будинків, розміщених на земельних ділянках, належних кожному зі сторін, суд враховує вимоги ст.. 120 ЗК України та ст..377 К України, відповідно до яких, якщо на земельній ділянці, яка перебуває у власності лише одного з подружжя, знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, о особи, яка не мала права власності на земельну ділянку, переходить це право в розмірі частки права власності у спільному майні.

Таким чином, визнаючи право власності за кожним із подружжя на 1/2 частину в кожному із двох будинків, розміщених на земельних ділянках, належних ОСОБА_2 та ОСОБА_1, суд фактично дає підстави для переходу права власності на ? чатсину земельної ділянки від одного власника до іншого, що в результаті не змінює розмір частки кожного зі сторін у праві власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0609 га. Відповідно, після перерахунку часток сторін в порядку поділу будинків та 1/2 частини земельної ділянки, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишаються власникам по 1/2 частині земельної ділянки.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови необхідно задовольнити частково, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 56,50 кв. м, житловою площею 40,40 кв. м., на 1/2 частину садового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 28,6 кв. м, житловою площею 18,2 кв. м, з надвірними будівлями і спорудами (літня кухня, сарай, вбиральня, погріб),а також на 1/2 частину автомобіля HYNDAY Gallореr, 1996 р. випуску, номер шасі: НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1.

За ОСОБА_2 необхідно визнати право власності на 1/2 частину садового будинку АДРЕСА_3, загальною площею по внутрішньому обміру - 220,6 кв. м, житловою площею 99,4 кв. м, площею господарських будівель 121,2 кв. м.

У задоволенні решти позовних вимог потрібно відмовити.

Враховуючи вище зазначене та керуючись ч.7 ст.57, ч.1,2 ст. 60, ч. 1, 2 ст. 61, ч. 1,2 ст. 69, ч.1 ст.70, ст. 71 СК України, п.п. 22,23, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 3, 109, 114, 118, 119 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя, та поділ майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 56,50 кв. м, житловою площею 40,40 кв. м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину садового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 28,6 кв. м, житловою площею 18,2 кв. м, з надвірними будівлями і спорудами ( літня кухня, сарай, вбиральня, погріб ).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля HYNDAY Gallореr, 1996 р. випуску, номер шасі: НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя та поділ майна задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 право власності на ? частину садового будинку АДРЕСА_3, загальною площею по внутрішньому обміру - 220,6 кв. м, житловою площею 99,4 кв. м, площею господарських будівель 121,2 кв. м.

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом

Суддя Л. О. Трегубенко