Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Грузьківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що після смерті її дядька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилася спадщина на АДРЕСА_1, який успадковано ним після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном.

Вона (позивач) прийняла спадщину після ОСОБА_4, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів спадкодавця на будинок.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на АДРЕСА_1 із надвірними спорудами у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22 липня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер дядько ОСОБА_3 - ОСОБА_4, після смерті якого позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на АДРЕСА_1. У видачі свідоцтва нотаріусом відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів спадкодавця на будинок.

Відмовляючи у позові ОСОБА_3, апеляційний суд виходив із того, що подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належав будинок АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 15 листопада 1996 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 За життя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишили заповіти від 30 жовтня 2012 року на користь ОСОБА_7 Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловік ОСОБА_4 відмовився від обов'язкової частки у спадщині, ОСОБА_7 спадщину після ОСОБА_5 прийняла шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування встановлено, що після смерті ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_7 як спадкоємець за заповітом та ОСОБА_3 як спадкоємець за законом. Цим рішенням суду встановлено, що іншого будинку крім будинку АДРЕСА_2 подружжя ОСОБА_4 не мало у власності, що свідчить про безпідставність вимог ОСОБА_3 щодо визнання у порядку спадкування після ОСОБА_4 права власності на АДРЕСА_1. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року право власності на будинок АДРЕСА_2 визнано за ОСОБА_7 у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Крім того, суд першої інстанції не вирішив питання про залучення ОСОБА_7 до участі у справі як відповідача.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 є спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом, правильним є висновок апеляційного суду про необхідність її залучення до участі у справі у якості співвідповідача, що судом першої інстанції не вирішено, а тому з цих підстав оскаржувані судові рішення скасовуються за ч.3 ст. 335, ст. 338 ЦПК України.

Разом з тим, з висновками апеляційного суду в іншій частині погодитися не можна.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Належність спадкодавцеві ОСОБА_4 будинку АДРЕСА_1 позивач обґрунтовувала витягом з погосподарської книги та довідкою Грузьківської сільської ради Кіровоградського району № 920 від 26 серпня 2014 року (а. с. 7, 42).

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 179 ЦПК України).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з'ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України), окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому ст. ст. 185, 187, 189, 212 ЦПК України, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 303, 315-316 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Апеляційний суд обґрунтовував свої висновки обставинами, які встановлені рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування. Разом з тим, із наявного у матеріалах справи тексту цього судового рішення не вбачається тих обставин, на які послався апеляційний суд у справі, що переглядається, та висновків суду про усунення розбіжностей у нумерації будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

Крім того, апеляційний суд не дав оцінки іншим доказам у справі в їх сукупності.

Згідно листа Кіровоградської районної державної нотаріальної контори від 08 жовтня 2014 року № 668/01-09 (а. с. 39) на момент смерті ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований АДРЕСА_1.

Про останнє місце проживання спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 зазначається у рішенні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування.

За витягом з погосподарської книги та довідкою Грузьківської сільської ради Кіровоградського району № 920 від 26 серпня 2014 року (а. с. 7, 42) будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Разом з нею за вказаною адресою проживав чоловік - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Витяг з погосподарської книги містить виправлення номеру будинку із АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1.

Таким чином, обставини про те, чи існує АДРЕСА_1 за вказаною позивачем адресою, чи належав цей будинок спадкодавцеві та чи увійшов будинок по АДРЕСА_1 до складу спадщини після смерті ОСОБА_4, доказами у справі не перевірено.

За таких обставин, ухвалені із порушенням процесуального закону судові рішення у справі підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції на підставі ст. ст. 335, 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко