Справа № 699/12/16-ц
Номер провадження 2/699/85/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

12.04.2016 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь - Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кіхтенко Н.І.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши заочно, у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

суд

ВСТАНОВИВ:

05.01.2016 до суду поступила дана заява, в якій позивач просить суд ухвалити рішення та визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком по вул. Партизанській, 2, що у смт. Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Свій позов позивач мотивує тим, що вона є власником вказаного будинку і 24.02.2009 зареєструвала в ньому свого родича ОСОБА_3 (відповідача), який з серпня 2014 року у належному позивачу будинку не живе. Оскільки відповідач добровільно не виписується з вказаного будинку, чим перешкоджає позивачу у володінні та розпорядженні даним будинком, тому позивач і предявила до суду даний позов.

У судове засідання представник позивача не зявився, але подав заяву про підтримання позову та з проханням слухати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, на що і позивач вказала у своїй заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча двічі був вчасно і належно повідомлений за місцем реєстрації, та за вказаною позивачем адресою, судовими повістками про день, час та місце слухання справи, тобто в порядку, передбаченому ч.5 ст. 74 ЦПК України, яка вказує, що повістка направляється за зареєстрованим місцем проживання чи перебування фізичної особи і у разі відсутності особи за такою адресою, вважається що судовий виклик вручений належним чином. Враховуючи викладене, та оскільки відповідач не направив заяви про слухання справи у його відсутність, дана справа слухається у відсутність сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.2 ст.197 ЦПК України) і суд ухвалює заочне рішення, про що позивач не заперечувала у своїй позовній заяві.

Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог і прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що дійсно позивач є власником будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по вул.Партизанській, 2, у смт. Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.1984 та реєстрації вказаної власності у БТІ (а.с. 7).

Згідно даних будинкової книги на вказаний будинок відповідач був зареєстрований у вказаному будинку 24.02.2009, як встановлено у суді, як член сімї позивача (а.с. 8, 9).

Згідно даних довідки виконкому Стеблівської селищної ради № 1444 від 23.12.2015 ОСОБА_3 - відповідач, який зареєстрований у даному будинку, з 01.08.2014 у ньому не проживає (а.с.6).

Згідно даних паспорту відповідача, копію якого додано до позовної заяви (а.с.5), відповідач зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що відповідач не має права власності на спірний будинок чи на його частину, а також не має договорів наймання, піднаймання, оренди будинку, бо такі не укладалися, бо протилежного суду не надано. У спірному будинку відповідач з серпня 2014 року не проживає.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" фізичні особи зобов'язані зареєструватися за новим місцем свого проживання в 10-денний строк після прибуття на нове місце проживання.

Стаття 7 зазначеного Закону передбачає, що однією із підстав для зняття реєстрації особи з місця проживання є рішення суду про позбавлення його права користування житловим приміщенням.

Відповідач не надав суду жодних доказів поважності причин його відсутності у спірному будинку більше року, у даному випадку з серпня 2014 року.

Згідно з п.2.1 Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні, затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, зареєстрованого у МЮ України 18.12.2012 за № 2109/22421, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до розяснень, даних у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що суди, застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, повинні враховувати вказані вимоги та враховувати, що на дані вимоги не діє строк позовної давності, бо порушення є таким, що триває у часі.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння (п.33 вказаної постанови). У звязку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статей 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст.405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У п.39 зазначеної постанови вказано, що члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч.1 ст.405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним і підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК України.

Та розяснено, що відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом.

У своїй постанові від 05.11.2014 № 6-158цс14, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, Верховний Суд України висловив свою правову позицію, що право на користування жилим приміщенням членів сімї власника будинку і наймачів регулюється різними нормами. Зокрема, права і обовязки членів сімї власника будинку регулюються статтями 156, 157 ЖК УРСР, а права і обовязки наймачів статтями 158 170 ЖК УРСР, а також главою 59 ЦК України.

Відповідно до наданих доказів відповідач був зареєстрований у вказаний будинок як член сімї позивача, а тому при вирішенні даного спору суд керується ст.405 ЦК України і відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати права користування помешканням.

Крім того, реєстрація відповідача у належному позивачу будинку, не дає можливості позивачу, як особі, яка змушена у звязку з відсутністю відповідача самостійно нести витрати по утриманню будинку, отримувати від держави допомогу на оплату комунальних послуг.

Таким чином, оскільки відповідач, який був зареєстрований у спірному будинку з 24.02.2009 як член сімї позивача- власника будинку, у такому не проживає більше року без поважних причин,тому у суду є правові підстави для визнання відповідача втратившим право користування спірним житлом з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України.

А оскільки реєстрація місця проживання особи є похідним правом від права користування житлом, а тому згідно вимог вказаного Закону дане рішення є підставою для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 з будинку №2 по вул. Партизанській у смт.Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 60, ч.5 ст.74, 88, 212 215, ч.1 ст. 294, 224-228, 360-7 ЦПК України; ст. 41 Конституції України; ч.ч.1, 2 ст. 29, ст.ст.319, 391, 396, 405 ЦК України; ст.ст.6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НС 016211, виданий 18.10.1995 Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП: НОМЕР_1, інші дані про особу суду не надані, таким, що втратив право користування будинком № 2 по вул. Партизанській у смт.Стеблів Корсунь Шевченківського району Черкаської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НС 016211, виданий 18.10.1995 Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП: НОМЕР_1, інші дані про особу суду не надані в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої та проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт НС № 297354, виданий 13.06.1997 Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України у Черкаській області, інші дані суду не надані, 487 грн.20 коп. судових витрат по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Корсунь-Шевченківським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь - Шевченківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_4sp; І.