АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.

секретаря Шерівської Ю.А.

за участю: представника КС „Буковинський Альянс ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки ,,ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою кредитної спілки ,,ОСОБА_2 на заочне рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Кредитна спілка „Буковинський Альянс (далі КС „Буковинський Альянс) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказувала на те, що 30 серпня 2011 року між кредитною спілкою та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №326-л, відповідно до умов якого останній надано кредит в межах ліміту кредитування в розмірі 25000 грн з кінцевим терміном повернення 30 серпня 2012 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором того ж дня між спілкою та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КС „Буковинський Альянс заборгованість за кредитним договором у розмірі 35861 грн 86 коп.

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц- 147/16 головуючий у І-й інстанції Руснак А.І.

категорія:19/27 суддя-доповідач: ОСОБА_5

Посилаючись на те, що відповідачі вказану заборгованість не погасили, позивач просив стягнути з них 112694 грн 58 коп, з яких: підвищені відсотки - 39128 грн 73 коп; інфляційні витрати - 20835 грн 74 коп, пеня - 52730 грн 11 коп.

Заочним рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2015 року позов задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь кредитної спілки ,,ОСОБА_2 інфляційні витрати в розмірі 20835 грн 74 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі КС ,,ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення відсотків та пені скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та пені підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до умов кредитного договору підвищена відсоткова ставка - 75 % річних та пеня є платою за користування кредитом в разі відхилення від графіка погашення кредиту, а тому не є заходами цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, 30 серпня 2011 року між КС ,,ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №326-л, за яким спілка надала останній кредит в межах ліміту кредитування в розмірі 25000 грн з кінцевим терміном повернення 30 серпня 2012року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 30 серпня 2011 року між КС „Буковинський Альянс та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за вказаним договором утворилась заборгованість в розмірі 35861 грн 86 коп, яка солідарно стягнута з відповідачів рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2014 року.

Вказане рішення суду звернуто до виконання, однак на даний час воно не виконано.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних у п.17 постанови від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснив, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Крім того, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України ).

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності грошового зобовязання і не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6 -1206 цс15 від 23 вересня 2015 року.

Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що плата за користування кредитом нараховуються спілкою за кожен календарний день на фактичний залишок заборгованості позичальника за кредитом за базовою ставкою 43 % річних або у випадках, передбачених п.3.4 кредитного договору, за підвищеною ставкою 73 % річних( а.с.8).

Таким чином, виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України, можна дійти висновку про те, що передбачений в кредитному договорі розмір ставки, на яку збільшена плата за користування кредитом у звязку з простроченням сплати боргу, вважається іншим розміром процентів, встановленим договором.

З розрахунку позивача вбачається, що за період з 12 лютого 2014 року по 27 липня 2015 року розмір нарахованих відсотків у звязку з простроченням сплати боргу відповідачкою ОСОБА_3 становить 39128 грн 73 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 6.1 кредитного договору при прострочені кінцевої дати сплати кредиту та відсотків, визначених п. 2.2 цього договору, позичальник сплачує за кожен день прострочення пеню за ставкою 84 % річних від суми простроченого платежу.

З розрахунку позивача вбачається, що сума нарахованої пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за період з 27 липня 2014 року по 27 липня 2015 року становить 52730 грн 11 коп ( а.с.17).

За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідачів в солідарному порядку відсотків в розмірі 39128 грн 73 коп та пені в розмірі 52730 грн 11 коп підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та пені відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в рівних частках судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 2366 грн 63 коп.

Керуючись ст. ст. 88, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу кредитної спілки ,,ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог кредитної спілки ,,ОСОБА_2 про стягнення відсотків та пені скасувати.

Позовні вимоги кредитної спілки ,,ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення відсотків та пені задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4на користь кредитної спілки ,,ОСОБА_2 відсотки в розмірі 39128 грн 73 коп та пеню в розмірі 52730 грн 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4на користь кредитної спілки ,,ОСОБА_2 в рівних частках судовий збір в розмірі 2366 грн 63 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: