Справа № 273/1958/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, посилаючись на той факт, що публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк (надалі ПАТ „ПриватБанк) та ОСОБА_2 12 липня 2006 року уклали договір №б/н.

Згідно вищевказаного договору ПАТ „ПриватБанк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 2300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ „ПриватБанк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі.

Відповідач свої зобовязання не виконала.

В ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 5246 гривень 28 копійок.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав зазначених в ньому.

Відповідач та її представник у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заперечували проти позову та просить застосувати строки позовної давності.

Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк та ОСОБА_3 12 липня 2006 року уклали договір № б/н.

Згідно вищевказаного договору ПАТ „ПриватБанк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 2300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.13-19).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що за рахунком відповідача обліковується прострочена заборгованість, останній платіж здійснено 29 квітня 2011 р. в сумі 0,01 гривень (а.с.106-108).

За умовами укладеного між сторонами договору продовження строку дії картки після його закінчення відбувається шляхом випуску нової картки з новим строком дії. При цьому продовження строку дії картки можливе лише за наявності достатньої суми грошових коштів на рахунку.

Проте, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що банк за відсутності на рахунку грошових коштів продовжив строк дії платіжної картки і видав на руки відповідачу картку з новим строком дії.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Стосовно застосування положень частини третьої статті 267 ЦК України слід зазначити наступне.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 11, 257, 267, 526, 527, 530, 610, 611, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові публічному акціонерному товариству комерційний банк „ПриватБанк відмовити за пропуском позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Зубчук