АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/299/16 Головуючий 1 інстанції - Костенко Т.М.
Справа № 4-85/10 Доповідач Пилипчук Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І.,

ОСОБА_1,

при секретарі - Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 серпня 2010 року по справі за позовом АТ «Банк «ОСОБА_3 і Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» АТ «ОСОБА_3 та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_4,ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2009 року ПАТ Банк ОСОБА_3 та кредит в особі Філії Слобожанське РУ АТ ОСОБА_3 та Кредит звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 лютого 2008 року між ВАТ Банк ОСОБА_3 та Кредит в особі Філії Слобожанське РУ ВАТ ОСОБА_3 та Кредит, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Банк ОСОБА_3 і Кредит в особі Філії Слобожанське РУ AT ОСОБА_3 та Кредит був укладений кредитний договір № М-015-08-Ф0-02, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 30000 грн. строком користування з 18 лютого 2008 року із сплатою 23% процентів річних. В якості забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором, позивач 18.02.2008 року уклав з ОСОБА_4 договір поруки № М-015/1-08-П-02, згідно до якого ОСОБА_4 на добровільних засадах взяв на себе зобовязання солідарно відповідати перед позивачем по зобовязанням ОСОБА_2 за кредитним договором № М-015-08-Ф0-02 від 18.02.2008 року. Також в якості забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором, позивач 18.02.2008 року уклав з ОСОБА_5 договір поруки № М-015/2-08-П-02, згідно до якого ОСОБА_5 на добровільних засадах взяв на себе зобовязання солідарно відповідати перед позивачем по зобовязанням ОСОБА_2 за кредитним договором № М-015-08-Ф0-02 від 18.02.2008 року. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором № М-015-08-Ф0-02 від 18.02.2008 року, уторилася заборгованість в розмірі 94096,50 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 серпня 2010 року позовні вимоги ПАТ Банк ОСОБА_3 та кредит в особі Філії Слобожанське РУ АТ ОСОБА_3 та Кредит задоволено. Стягнуто на користь AT Банк ОСОБА_3 і Кредит в особі Філії Слобожанське РУ AT ОСОБА_3 та Кредит солідарно з ОСОБА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_5 суму заборгованості за кредитним договором №М-015-08-Ф0-02 від 18.02.2008р. в розмірі 94096,67 грн., в тому числі: суму простроченої заборгованості за кредитом - 11730,42 грн., суму строкової заборгованості по процентам - 157,97 грн., суму простроченої заборгованості по процентам - 940,48 грн., пеню за прострочення погашення кредиту - 63664,05 грн., пеню за прострочення погашення процентів - 17603,75 грн. Стягнуто на користь AT Банк ОСОБА_3 і Кредит в особі Філії Слобожанське РУ AT ОСОБА_3 та Кредит з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 державне мито в розмірі 1000,49 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. в рівних частинах з кожного.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_5; рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 серпня 2010 року в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Банк ОСОБА_3 та кредит в особі Філії Слобожанське РУ АТ ОСОБА_3 та Кредит заборгованості за кредитним договором № М-015-08-Ф0-02 від 18.02.2008р. в розмірі 94096,67грн., та в частині стягнення з ОСОБА_5 виплат по сплаті судового збору сумі 1000,49 грн. скасовано; у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Банк ОСОБА_3 та кредит в особі Філії Слобожанське РУ АТ ОСОБА_3 та Кредит до ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №М-015-08-Ф0-02 від 18.02.2008р. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2Є просить скасувати рішення суду першої інстанції, в частині стягнення пені за прострочення погашення заборгованості та за прострочення погашення процентів, та ухвалити в цій частині нове рішення, та зменшити розмір пені за прострочення погашення кредиту до 2354,61 грн., та за прострочення погашення процентів до 220,49 грн. Апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Посилається на те, що умови нарахування пені є явно несправедливими, недобросовісними та незрозумілими. Також зазначає, що нарахування пені, яка значно перевищує розмір основної заборгованості суперечить ст. 13 Конституції України, яка гарантує рівність всіх субєктів права власності перед законом, соціальну спрямованість економіки.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України, при розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Оскільки ОСОБА_2 оскаржує рішення суду лише в частині розміру стягнення пені, в іншій частині рішення суду не переглядається.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, не заперечується сторонами, що 18 лютого 2008 року між ВАТ Банк ОСОБА_3 та Кредит в особі Філії Слобожанське РУ ВАТ ОСОБА_3 та Кредит, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Банк ОСОБА_3 і Кредит в особі Філії Слобожанське РУ AT ОСОБА_3 та Кредит був укладений кредитний договір № М-015-08-Ф0-02, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 30000 грн. строком користування з 18 лютого 2008 року до 18 лютого 2010 року із сплатою 23% процентів річних. Кредитні кошти були отримані ОСОБА_2, що підтверджує заява на видачу готівки № 640824 від 18.02.2008 року, не заперечує представник ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язань настають наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до п.3.2. Кредитного договору Позичальник (ОСОБА_2Є.), зобовязувався повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за кредитним договором, до 18 лютого 2010 року. Станом на 16.08.2010 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором складала: сума простроченої заборгованості за кредитом - 11730,42 грн., сума строкової заборгованості по процентам - 157,97 грн., сума простроченої заборгованості по процентам - 940,48 грн., пеня за прострочення погашення кредиту 63664,05 грн., пеня за прострочення погашення процентів - 17603,75 грн. А всього загальну суму 94096,67 грн. Ці обставини підтверджуються розрахунком суми заборгованості, наданого позивачем станом на 16.08.2010 року, заява на видачу готівки № 640824 від 18.02.2008 року та Кредитним договором № М-015-08-Ф0-02.

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, за прострочення строку погашення кредиту, процентів та щомісячної комісійної винагороди за користування кредитом, ОСОБА_2 нараховувалася пеня, у розмірі 1% від суми простроченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. З ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦПК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в ухвалі від 4 вересня 2014 року (справа №6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

ОСОБА_2 вказує, що на його утриманні знаходяться непрацездатна матір ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір збитків позивача, судова колегія вважає за можливе зменшити розмір неустойки до розміру простроченої на час звернення до суду заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Судова колегія вважає, що стягнення пені за прострочення погашення кредиту у розмірі 11 730 грн. 42 коп. та пені за прострочення погашення процентів у розмірі 940 грн. 48 коп. є таким, що відповідає принципам розумності та справедливості, засадам цивільного законодавства, визначеним в ст. З ЦК України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалося.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити в частині сум стягнення, підставою для чого, згідно п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підлягає стягненню по 187 грн. 49 коп. з кожного ((25499 грн. 77 коп. : 100% х 1% + 120 грн.) : 2).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 серпня 2010 року змінити в частині суми стягнення.

Стягнути на користь АТ «Банк «ОСОБА_3 і Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» АТ «ОСОБА_3 та Кредит» з ОСОБА_2, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № М-015-08-Ф0-02 від 18.02.2008 року в розмірі 25499 грн. 77 коп., в тому числі:

суму простроченої заборгованості за кредитом 11 730 грн. 42 коп.,

суми строкової заборгованості по процентам 157 грн. 97 коп.,

суму простроченої заборгованості по процентам 940 грн. 48 коп..,

пеню за прострочення погашення кредиту 11 730 грн. 42 коп.,

пеню за прострочення погашення процентів 940 грн. 48 коп..,

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь АТ «Банк «ОСОБА_3 і Кредит» судові витрати по 187 грн. 49 коп. з кожного.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді