АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Лапчевської О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промисловий банк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання правочинів недійсними,

в с т а н о в и л а :

рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24.11.2014 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.02.2015 року залишене без змін, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «АК промисловий банк», третя особа: ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання правочинів недійсними відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 24.11.2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26.02.2015 року залишено без змін.

10.04.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що рішення суду апеляційної інстанції про стягнення з неї боргу та яким обґрунтовувалася відмова їй у задоволені позову скасовано судом касаційної інстанції. Крім того, обставини наявності або відсутності банківського рахунку, відкритого на її ім`я не були предметом розгляду суду першої інстанції, проте саме на ці обставини вона посилалася у своєму позові, але суд при прийнятті рішення їх не врахував.

Справа № 757/16073/14-ц Апеляційне провадження:№ 22-ц-796/3377/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2015 року, з урахуванням ухвали від 04.12.2015 року про виправлення описки, у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою заяву задовольнити. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, вважає, що суд безпідставно не визнав зазначену нею обставину нововиявленою. Крім того, суд не взяв до уваги, що не існує жодного судового рішення, яким би визначено існування будь-якого боргу позивача перед фінансовою установою, а факти, про які зазначено у рішенні не відповідають дійсності.

У судовому засіданні заявник підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд першої інстанції виходив з того, що обставини, передбачені ст. 361 ЦПК України для перегляду рішення відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Підстави перегляду рішення або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили та судового наказу викладені у статті 361 ЦПК України.

Заявник істотними для справи обставинами вважає скасування судом касаційної інстанції рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2014 року, на яке посилався суд першої інстанції у своєму рішенні. Крім того, заявник зазначила, що наявність або відсутність банківського рахунку на її ім`я не були предметом розгляду суду першої інстанції, незважаючи на те, що саме на ці обставини вона посилалася у позовній заяві.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» процесуальні недоліки розгляду справи не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Оскільки неповне з`ясування обставин справи є підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку доводи заявниці про те, що не встановлення судом наявності чи відсутності банківського рахунку на її ім`я є нововиявленою обставиною суперечать положенням п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 вищевказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасування судового рішення (п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Із змісту рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову, оскільки спірні правовідносини не є договором позики та не регулюються ч. 1 ст. 1051 ЦК України, на яку посилалася позивач при обґрунтуванні позовних вимог, а невиконання банком взятих на себе зобов`язань по видачі кредиту не є підставою для визнання договору недійсним, оскільки способом захисту у такому разі є вимога до банку про видачу коштів, про які сторони домовилися або розірвання договору.

Суд зазначив про те, що надає оцінку тій обставині, що рішенням апеляційного суду стягнуто з позивачки борг за оскаржуваним кредитним договором.

Проте, як вказувалося вище у задоволенні позову було відмовлено з інших підстав, а тому суд першої інстанції правильно виходив з того, що скасування ухвалою Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.03.2015 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2014 року в частині задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення боргу з передачею справи в цій частині на новий розгляд не може бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення у даній справі.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законна і обґрунтована і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді