АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Парамонов М.Л.
№22-ц/796/4028/2016 Доповідач Кравець В.А.
Справа №753/9064/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.,

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, збитків та моральної (немайнової) шкоди,

В С Т А Н О В И Л А

У травні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ПрАТ «СК «Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 46 935,63 грн., стягнути з ОСОБА_1 франшизу 500,00 грн., вартість експертизи у розмірі 1 390,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилався на те, що 15.08.2014 року сталася ДТП, в результаті якої з вини відповідача ОСОБА_1, його автомобілю було завдано механічних пошкоджень на суму 46 935,63 грн. Проте, ні страхова компанія «Україна», яка забезпечувала цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1, ні сам винуватець ДТП у добровільному порядку не відшкодовують суму збитків, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. Крім того, діями винуватця ДТП ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 5 000, 00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» нa користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 46 935 грн. 63 коп., вартість експертного дослідження в сумі 1390 грн. 00 коп., судові витрати в сумі 483 грн. 26 коп., а всього 48808,89 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 грн. 00 коп. франшизи, в порядку відшкодування моральної шкоди 5000 грн. 00 коп., судові витрати в сумі 55 грн. 00 коп., а всього 5555 грн. 00 коп.

Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення та відмовити у задоволенні позову в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн., посилаючись на те, що рішення в цій частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що заявлена вимога про оплату моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. відповідає ліміту відповідальності ПАТ «СК «Україна» та непред'явлення даної вимоги до страховика є підставою відмови у задоволені позову в частині стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази факту заподіяння моральної шкоди, моральних та фізичних страждань позивача, в чому саме має їх вираз. В судовому рішенні відсутнє обґрунтування визначення розміру моральної шкоди та оцінки такої шкоди у сумі 5000,00 грн.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «Україна» в порушення вимог закону не виплатило позивачу страхове відшкодування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.08.2014 року приблизно о 07 год. 55 хв. на вул. О.Теліги в м. Києві сталася ДТП - зіткнення автомобілів НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та «Opel Astra» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, якого відкинуло в свою чергу на автомобіль НОМЕР_3, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно довідки про ДТП ВДАІ Подільського РУГУ МВС України в м. Києві та постанови Подільського районного суду м. Києва від 03.09.2014 року №758/9820/14-п про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, водій ОСОБА_1 є винним у ДТП, оскільки порушив п.13.1 ПДР України.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3961686 від 28.10.2013 року (строк дії з 28.10.2013 року по 27.10.2014 року, франшиза - 500,00 грн.) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент виникнення ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Україна».

Згідно наданого позивачем висновку експертного автотоварознавчого дослідження №9039 від 05.03.2015 року ФОП ОСОБА_5 - вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, складає 47 435,63 грн. - (а.с.11-13. 14-32). За проведення експертної оцінки позивачем було сплачено 1 390,00 грн. (а.с.10).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ч. 2 ст. 1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з цим, у відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Нормами статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 16 Закону України «Про страхування» встановлює, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про стягнення із ПрАТ СК «Україна» не виплаченого страхового відшкодування у розмірі 46 935,63 грн. та 500,00 грн. франшизи з винуватця ДТП - ОСОБА_1

Згідно із ст. 33 Закону учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально. Учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані зберегти транспортний засіб чи пошкоджене майно в такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, доки їх не огляне призначений страховиком аварійний комісар або експерт.

Відповідно до ст. 34 Закону страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи.

Отже, оскільки відповідач ПрАТ «СК Україна» не надало суду доказів того, що ним було направлено аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, відповідач зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи у розмірі 1 390,00 грн.

Крім того, рішення суду в цій частині не оскаржується, а тому є таким, що набрало законної сили.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача 5 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, суд не навів переконливих мотивів повноти наявності заподіяння її позивачу саме у такому розмірі, а також інших негативних наслідків, а тому колегія, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди до 3000,00 грн.

Твердження апелянта про те, що заявлена вимога про оплату моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. відповідає ліміту відповідальності ПАТ «СК «Україна», є безпідставними, оскільки цей ліміт передбачений в разі спричинення шкоди життю чи здоров'ю потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Умовами ч.1 ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 121,27 грн. за подання апеляційної скарги.

Крім того, судовий збір стягнутий рішенням суду з відповідача ОСОБА_1 підлягає зменшенню з 55,00 грн. до 15,50 грн.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_7 -задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди змінити, зменшити суму моральної шкоди з 5000,00 грн. до 3000,00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішеннянабираєзаконної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді