Справа № 438/1062/16-ц
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

22 листопада 2016 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т. вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

Позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову в заяві просить суд постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на незавершений будівництвом житловий будинок та літню кухню, за адресою: Львівська область, м.Борислав, вул.Лугова, 16-а, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2. Заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії, щодо введення даного житлового будинку в експлуатацію..

Заява мотивована тим, що провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право власності та договору дарування недійсними.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_3 під час того як проходив судовий процес та було накладено арешт на майно, а саме незавершений будівництвом житловий будинок та літню кухню, за адресою м.Борислав, вул.Лугова, 16-а, 11 червня 2004 року оформив договір дарування, згідно якого подарував арештоване майно ОСОБА_2 - існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач ОСОБА_2 може в будь-який момент здійснити відчуження спірного житлового будинку на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду. У звязку з цим виникає необхідність щодо вжиття заходів для забезпечення позову, шляхом накладення арешту на даний будинок.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що вимога про забезпечення позову не підлягає задоволенню. Позивач у заяві не зазначив доказів того, що невжиття заходів по забезпеченню позову, може призвести до ускладнення виконання рішення суду, не надав підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, доказів відчуження спірного житлового будинку на користь інших осіб відповідачем, у зв'язку з чим не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

Згідно з абзацом 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слиш А.Т.