АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/432/16 Головуючий в І інстанції Гапоненко Р. В. Справа №649/1009/15-ц Доповідач: Воронцова Л. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», яке є правонаступником ЗАТ «ПриватБанк», звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_5 відповідно до договору від 07 листопада 2008 р., отримала кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умовами договору було передбачено права банку у будь-який термін змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява, разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складає між нею і банком договір.

Позичальник не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору і станом на 30 вересня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 16 983,42 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 2 772,54 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 10 564,05 грн., заборгованості за пенею та комісією 2 600 грн. та штрафів - 250 грн. (фіксована частина) і 796,83 грн. (процентна складова).

Позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_5 всю витребувану ним суму та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 772,54 грн. та судовий збір у розмірі 198,84 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, ПАТ КБ «ПиватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідность висновків суду обставинам справи, просило його скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове про задоволення в повному обсязі позовних вимог, тому оскаржуване судове рішення переглядається в апеляційному порядку лише у частині відмовлених у задоволенні позовних вимог банку.

ОСОБА_5 в судове засідання апеляційної інстанції не зявилася, однак належним чином була повідомлена про дату , місце і час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення їй поштового відправлення (судової повістки), тому справа розглядається у її відсутність.

Заслухавши доповідача, пояснення представника банку, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 07 листопада 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», (який перейменовано на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») і ОСОБА_5 було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами складає між ними договір про надання банківських послуг /а. с. 6/.

Відповідно до п. 3.2; 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_6 надала свою згоду на те, що банк має право змінити кредитний ліміт (зменшити, збільшити) і позивач таким правом скористався, збільшивши позичальнику раніше встановлений ліміт, що підтверджується розрахунком банку /а. с. 4-5/.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, пені і штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що Банком пропущено строк позовної давності на звернення до суду з вказаними вимогами, про застосування якого просила відповідачка в судовому засіданні.

Однак колегія суддів повністю погодитися з таким висновком суду не може з наступних підстав.

Відповідно до умов договору, укладеного між банком і ОСОБА_5 кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки.

Згідно інформації про картку 815862, видану ОСОБА_5 банком (у порядку перевипуску), термін її дії: 07/14 року.

Із розрахунку заборгованості відповідачки за договором вбачається, що останній платіж ОСОБА_5 здійснено 26.03.2013 року /а. с. 4-5/, а з позовом до суду банк звернувся 03.11.2015 року тобто у межах трирічного строку позовної давності; стосовно щомісячних платежів по процентам відлік здійснюється після несплати чергового платежу, щодо повернення кредиту з останнього дня місяця зазначеного на картці.

Проценти та неустойка є різними правовими інститутами, тому до стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10 564,05 грн. не може застосовуватися норма ст. 258 ЦК України. Відмовляючи позивачу в стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом суд першої інстанції зробив хибні висновки, застосувавши п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, тому у вказаній частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення вимог банку.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України) і належні докази щодо погодження сторонами збільшення вказаного терміну позивачем суду не надано.

При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, аналіз норми ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду.

Такі висновки викладені і в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року в справі № 6-100цс14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого банком, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань почала нараховуватись банком з 01 травня 2013 року.

Право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після 01 травня 2013 року, а до суду банк звернувся лише 03 листопада 2015 року, тому пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову.

Таким чином пеня підлягає сплаті за період з 03 листопада 2014 року по 03 листопада 2015 року в сумі 1 100 грн.

Підлягає також стягненню з відповідачки штраф, передбачений умовами договору у сумі 250 грн. + 5 % від суми позову 796,83 грн., а всього 1 046,83 грн. та понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору.

В іншій частині доводи апелянта не ґрунтуються на законі, не стверджені належними доказами, тому не заслуговують на увагу і підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2015 року у частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом, пені і штрафу скасувати, ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по відсоткам, пені , штрафу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками в сумі 10 564, 05 грн., пеню в сумі 1 100 грн., штраф в сумі 1 046,83 грн., а всього 12 710,88 грн.

Це ж рішення у частині стягнення з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судового збору змінити, збільшивши суму з 198,84 грн. до 1 218 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3