Справа № 564/2742/15-ц
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Цвіркун О. С.
секретар судового засідання Шепель Ж. С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявився, подав до суду заяву в якій просить суд розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав та вказав, що не заперечує стосовно винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяви в яких вказує, що заперечує стосовно позовних вимог позивача.
Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, беручи до уваги відсутність заяви позивача про розгляд справи у його відсутності, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі.
Суд, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення.
У відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно із положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Позивач своє зобовязання по кредитному договору виконав та надав позивачу кредит в обговореній сумі.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором.
Встановлено, що відповідачем у порушення умови кредитного договору кредит у строки/терміни передбачені договором не повертається, не сплачуються проценти/прострочені проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені кредитним договором та не повертається щомісячна комісія.
Згідно вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Укладання кредитного договору та отримання кредиту ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, тому суд визнає вимоги позивача правомірними.
Суд не приймає до уваги твердження відповідача,зазначені в заяві від 21.12.2015 року (а.с.27), про те, що позов підлягає відмові у звязку з тим, що заочним рішенням Костопільського районного суду від 01.12.2011 року вже були задоволені позовні вимоги банку і в рахунок погашення боргу за кредитним договором від 04.02.2008 року на належний йому будинок, з наступних підстав.
Згідно розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Наявність судового рішення про звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухомого майна в рахунок погашення заборгованості, за відсутності реального виконання зобовязання не свідчить про припинення договірних правовідносин.
Із постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №32129595 від 27.04.2012 року, виданої головним державним виконавцем відділу ДВС Костопільського районного управління юстиції, вбачається, що вище вказане рішення виконане в частині виселення ОСОБА_1 з житлового будинку № 13а, що розташований по вул.Омеляненка в с.Мирне Костопільського району (а.с.30).
Встановлено, що дане рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на даний час не виконане, предмет іпотеки житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані по вул. Омеляненка,13 в с.Мирне Костопільського району, не продані добровільно ОСОБА_1, та дії ПАТ КБ «Приватбанк» спрямовані на реалізацію вказаного майна не привели до позитивних результатів (а.с.47).
Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, суд до уваги теж не приймає, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність установлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за довомленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Частиною 2 ст. 264 ЦК України встановлено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Згідно з ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Встановлено, що позовна заява подано до суду 17.11.2015 року, тобто позовна давність встановлена за домовленістю сторін у кредитному договорі тривалістю у 5 років позивачем пропущена не була.
Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи відповідача викладені в клопотанні від 15.02.2016 року (а.с.43) щодо залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до п.8 ч.1 ст. 207 ЦПК України, так, як судом при вирішенні питання про відкриття провадження було встановлено, що подана 17.11.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повністю відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.
З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи факт невиконання відповідачем умов кредитного договору, а також те, що розмір заборгованості в судовому засіданні не спростовано, позовні вимоги є обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись 2, 15, 512, 526, 527, 530, 554, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 60, 88, 197, 212, 214-215, 224-226
ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_3