АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/680/16 Головуючий 1-інст. - Лях М.Ю.
Категорія - кредитні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів КРУГОВОЇ С.С.,

МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 29 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір № 6/2/10/2008/840-К/4 від 22.05.2008 року.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 29 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті його позовних вимог.

В обгрунтування скарги посилається на неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими і невідповідінсть висновків суду обставинам справи.

Вказує, що сторонами дійсно було підписано оспорюваний договір, проте через ненадання відповідачем детальної інформації щодо сукупної вартості кредиту, його детального розпису, методики визначення валютного курсу тощо, у позивача була відсутня можливість визначити загальну сукупну вартість кредиту та інші умови, що передбачені діючим законодавством України, та які не були виконані відповідачем. А відтак у позивача не було можливості оцінити наслідки укладання оспорюваного договору, власні фінансові можливості та загальної суми, що мала бути повернута.

Рішення не містить спростування доводів позивача щодо необхідності надання позичальнику перед укладенням кредитного договору необхідної інформації у відповідності, зокрема, до вимог ч.2 ст.11 ЗУ " Про захист прав споживачів". Натомість суд акцентував увагу на узгодженість сторонами істотних умов договору, що на його думку підтверджується підписанням договору.

В анкеті-заявці на оформлення кредиту, яка підписана позивачем, дійсно зазначені такі умови кредитного договору, на які він погоджується: розмір кредиту, що мав намір взяти споживач, річна відсоткова ставка, термін.

Проте, у витребуваній судом кредитній справі відсутні документи, що підтвердили б виконання відповідачем вимог законодавства щодо надання інформації споживачу- позичальнику перед наданням кредиту.

Кредит за оспорюваним договором надано позивачу в іноземній валюті: дол.США, однак всупереч п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року відповідач не надав позивачу методики, яка використовується ним для визначення валютного курсу, строків комісії, пов"язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов"язання, фактично поклавши всі валютні ризики на позичальника, що не заперечується представником відповідача і є грубим порушенням ч.3 ст.13 ЦК України.

Вказує також на чисельні неточності та невідповідності, які маються в рішенні, що свідчить про поверхневий розгляд справи і додатково ставить під сумнів висновки суду.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить про її відхилення і залишення рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність наведених у скарзі доводів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст,303 ЦПК України: в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 22 травня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ(нині ПАТ)КБ «Надра» укладено договір кредиту № 6/2/10/2008/840-К/4.

Пунктами 1.1,1.2,п.п.1.3.1 п.1.3, п.1.4, 1.5 договору визначено, що:

Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення,строковості ,платності грошові кошти у сумі 46575 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором за програмою «Перше житло».

Цільовим призначенням кредиту є проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 06.05.2008 року, укладеного між позичальником та ОСОБА_4; витрати позичальника, пов'язані з оформленням кредиту; оплата комісії за розрахунки за цим договором.

Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки 14,79 відсотків на рік. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у період (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості.

Банк надає позичальнику кредит строком до 11 травня 2018 року.

Комісія за розрахунки за цим договором складає 3,5% від суми виданих коштів зазначених у п. 1.2. за винятком суми виданої на оплату цієї комісії.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу

Статтями 627, 638 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами визначеного кредитного договору, зокрема, є відсоткова ставка та ціна договору.

Банк свої зобов"язання за кредитним договором виконав, надавши позивачу кредитні кошти в обумовленому кредитним договором розмірі, чого позивач не заперечує, прийняв від банку кредитні кошти та використав їх за визначеним договором цільовим призначенням.

Натомість позивач своїх зобов"язань з повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість і між сторонами виник спір щодо її стягнення.

Відмоволяючи у задоволенні позову про визнання кредитного договору недійсним суд першої інстанції виходив з того, що 17.04.2008 року ОСОБА_3.є власноруч заповнив анкету-заяву клієнта на оформлення кредитного пакету " Житлові рішення", у тексті якої, зокрема, зазначено, що клієнт ознайомлений з умовами кредитування.

У витребуваній судом кредитній справі міститься також підписана позивачем, як позичальником, пам"ятка клієнту по умовам оформлення кредитного пакету " Житлові рішення".

До укладення між ним та відповідачем кредитного договору ОСОБА_3 мав достатньо часу для усвідомлення тих умов, на яких йому пропонувалося видати кредит, жодного заперечення щодо будь-якої з цих умов не висловив, з позовом про визнання кредитного договору недійсним звернувся за спливом більш ніж 7 років з часу його укладення.

Його твердження щодо незрозумілості умов договору в частині нарахування відсотків та штрафних санкцій. спростовується змістом договору, п.3.4 якого визначено, що у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов"язань, Банк приймає їх у наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитними коштами; пені та штрафи, прострочена сума кредиту; сума кредиту.

Графік погашення кредиту міститься у самому тексті кредитного договору, тобто є невід"ємною його частиною.Кожна сторінка кредитного договору, у тому числі і та, на якій містится графік, підписана обома сторонами, у тому числі і ОСОБА_3

На час видачі ОСОБА_3 кредиту Банк, як фінансова установа .у відповаідності до ст.ст.19,47 ЗУ " Про банки і банківську діяльність" мав дозвіл та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій.

В пункті 16 постанови № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз"яснив, що позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з дінамики зміни курсу валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Належним чином оцінені судом і твердження позивача про несправедливість умов кредитного договору, з наведенням в рішенні мотивів їх відхилення з підстав відсутності сукупності тих умов, які є підставою для визнання умов договору споживчого кредиту несправедливими.

Доводи апеляційної скарги позивача висновки суду не спростовують і не є підставою для скасування або зміни рішення суду.

Не впливає на цей висновок колегії суддів і посилання в скарзі на суперечливість висновків суду відносно обгрунтованості позову.

Так, після викладення позиції сторін щодо предмету спору, суд вказав в рішенні, що позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, в рішенні міститься висновок про те, що порушень прав позивача та вимог чинного законодавства України при укладенні спірного договору не встановлено, тому відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним,

При цьому, висновок про недоведеність порушень прав позивача та відсутність підстав для задоволення позову зазначений судом в рішенні після надання оцінки обставинам, на які сторони посилались в обгрунтування заявлених вимог , заперечень на позов та наданим сторонами доказам, які були досліджені в судовому засіданні , узгоджується з прийнятим судом рішенням про відмову у задоволенні позову, що може свідчити тільки про описку, допущену судом при формулюванні іншого висновку суду щодо обгрунтованості позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,ст. ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) Т.П.Зазулинська

Судді (підпис) С.С. Кругова

( підпис) Н.О.Міненкова