Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарях: Лавриненко Н.С., Швидкій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про поновлення права на житло та реєстрацію місця проживання-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить поновити його право на житло та реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що був зареєстрований та проживав разом зі своєю сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується ордером, виданим виконавчим комітетом Київської місцевої Ради депутатів НОМЕР_1 від 04 лютого 1976 року ОСОБА_5, який являється його батьком. За вищевказаною адресою проживали також мати, ОСОБА_6 та сестра - ОСОБА_7.

28 липня 1979 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_8 про що свідчить довідка видана Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва № 13/3.15 від 28.02.2008 року. Під час шлюбу у них народився син, ОСОБА_2 (надалі - Відповідач).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1803 від 05 березня 2008 року. А ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сестра, ОСОБА_7 про що свідчить свідоцтво про смерть, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 68 від 07 квітня 2015 року.

Після розлучення із матір»ю, його батько - ОСОБА_5 розірвав зв'язок із сім'єю і місце перебування тривалий час було невідоме. Пізніше з'ясувалося що він помер.

31 березня 1992 року позивач знятий з реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_1, оскільки відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Таким чином, в період з 31.03.1992 року по 07.03.2003 року в спірній квартирі залишився проживати його брат ОСОБА_2, мати та сестра.

Після повернення з місць позбавлення волі, через деякий час Позивач зареєстрував шлюб з громадянкою ОСОБА_9 про що свідчить запис в паспорті громадянина України від 13.12.2003 року. № 1278. У зв'язку з цим, ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, даний факт підтверджується відміткою в паспорті від 22.07.2004 року.

17 липня 2007 року Позивач розірвав шлюб з ОСОБА_9 та був знятий з реєстрації 07.02.2007 року.

З того часу намагався прописатися в квартирі де проживає ОСОБА_2 Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.05.2016 року, в якості відповідача до участі у справі залучено ОСОБА_4.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.08.2016 року, в якості відповідача до участі у справі залучено ОСОБА_3.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2016 року, в якості третьої особи до участі у справі залучено Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проведеному у режимі відеоконференції із Бучанською виправною колонією № 85 Київської області позовні вимоги визнав та не заперечував проти поновлення права позивача на реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_1. Одночасно пояснив, що спірна квартира належала його матері ОСОБА_6 та сестрі - ОСОБА_7 на праві власності. В квартирі також був зареєстрованим він, його брати: ОСОБА_3, ОСОБА_1 У період перебування ОСОБА_1 у місцях позбавлення волі, позивач був знятий з реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_1.

02.03.1995 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було продано квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.1998 року означений договір купівлі-продажу квартири визнано недійсним та виселено ОСОБА_4 і її неповнолітніх дітей із квартири АДРЕСА_1.

Наразі він разом із братом ОСОБА_3 зареєстровані у вказаній квартирі на підставі вказаного судового рішення, а він являється її власником. А відтак, не заперечує проти поновлення права позивача на проживання у вказаній квартирі шляхом реєстрації його місця проживання у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представник третьої особи у судове засідання не з»явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористались. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність нез»явившихся осіб.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була отримана ОСОБА_5, на підставі ордеру на житлове приміщення виданого Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів 04.02.1976 року на сім»ю із трьох осіб: дружину - ОСОБА_6, дочку - ОСОБА_7 та сина - ОСОБА_1, - позивача у справі. (а.с.10).

За даними довідки виданої Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім»ї від 28.02.2008 року № 13/3.15, ОСОБА_6 28.07.1979 року уклала шлюб із ОСОБА_8 про що зроблено відповідний актовий запис № 1999 у Відділі запису актів громадянського стану по Дарницькому та Дніпровському районах м. Києва. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на «ОСОБА_6». 24.07.1990 року внесено відомості про розірвання шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 794. (а.с.13).

За даними довідки виданої ЖУ «Лівобережне» ДП «Екос» від 16.01.2001 року № 57, ОСОБА_1 з 21.02.1991 року був зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1. 31.03.1992 року позивач знятий з реєстраційного обліку даної квартири. (а.с.16).

02.03.1995 року ОСОБА_6 в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 від свого імені та імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_13 продали, а ОСОБА_4, яка діяла в своїх інтересах і інтересах свої неповнолітніх дітей ОСОБА_14, ОСОБА_15 купила квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі продажу нерухомості. (а.с.59).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 09.10.1996 року позбавлений батьківського піклування та перебував на вихованні у дитячому будинку «Малятко» на повному державному утриманні. У 2000 році усиновлений, що підтверджується даними довідки № 89 від 23.02.2004 року виданої Спеціальним загальноосвітнім дитячим будинком «Малятко» (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 - мати позивача, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сестра - ОСОБА_7, що підтверджується даними свідоцтва про смерть (а.с. 11,12).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.1998 року визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 02.03.1995 року. Виселено ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_14, ОСОБА_15 з квартири АДРЕСА_1. (а.с.56)

За даними довідки форми 3 виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» від 27.01.2016 року № 419 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованими значаться відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, реєстрація яких була поновлена на підставі означеного рішення суду з 15.12.1998 року (а.с. 55, 63).

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Проте, як убачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, щодо об»єкта нерухомого майна від 13.01.2016 року власником квартири АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_4 (а.с. 29).

За даними довідки (Форма Б) виданої Білоцерківською виправною колонією № 35 від 07.03.2003 року ОСОБА_1 був засуджений 17.12.1987 року 1)за ч. 2 ст.141, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України ( в редакції 1960 року) до 3 років; 2) 13.12.1991 року за ч. 2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі; 3) 06.08.1996 року за ч. 1 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений по відбуттю покарання 07.03.2003 року. (а.с.14)

Згідно із п. 7 ч. 3 ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку: взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї.

Судом встановлено, що визнається сторонами та узгоджується із дослідженими судом доказами, що в період відбування ОСОБА_1 покарання призначеного судом 13.12.1991 року за ч. 2 ст.141 КК України до 4 років позбавлення волі, позивач був знятий з реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_1, хоча в квартирі залишились проживати та бути зареєстрованими члени його сім»ї: брати - ОСОБА_2, ОСОБА_3, мати ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1,4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки сторони під час судового розгляду дійшли добровільної згоди щодо реєстрації місця проживання позивача у квартирі АДРЕСА_1, визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 58-61, 88, 208, 209, 212-216, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 9, 71 ЖК Української РСР, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про поновлення права на житло та реєстрацію місця проживання- задовольнити.

Поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Повний текст рішення виготовлено 05.12.2016 року.