Справа № 383/435/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне рішення )

17 червня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

Головуючого судді - Бевз О.Ю.,

при секретарі - Могиленко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області, в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кіровоградська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України, про стягнення процентів за користування позикою та штрафних санкцій, у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ДП ДГ «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України про стягнення боргу за договором позики обґрунтовуючи їх тим, що 17 січня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти в сумі 1800000 грн., які зобовязувався повернути до 18 січня 2013 року, згодом 30.07.2013 року додатковою угодою сторони домовилися про продовження строку виконання зобов"язання до 30.04.2015р. За умовами вказаного договору позичальник також мав сплатити 50 % річних за користування позикою, інфляційні нарахування, та 1% штрафу за порушення виконання зобовязання від суми боргу за кожен день прострочення. Оскільки відповідач уникає виконання зобов"язань за вказаним договором, тому з останнього позивач просить стягнути борг за період з 01.09.2015 по 05.05.2016, який складається з наступного, а саме:

609 041,09 грн. - 50% річних за користування коштами;

36 542 грн - три проценти річних;

543 945,21 грн - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ;

94 814,99 грн. - інфляційні нарахування;

4 446 000 грн. - штрафні санкції у розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Також позивач просить стягнути з ДП ДГ «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 6 890,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн.

В судове засідання позивач та його представник не з'явились, але надали заяву згідно якої позовні вимоги підтримали та попросили задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечили.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, по невідомій суду причині. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином про що свідчать розписки про вручення судових повісток.

Суд, зі згоди, позивача ухвалює провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши зібрані в судовому засіданні докази у їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступних підстав.

Відповідно до змісту ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а також інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладений з моменту передачі грошей.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 17 січня 2013 року у простій письмовій формі було укладено договір позики на суму 1800000 грн. зі сплатою 50 % річних за користування позикою на умовах її повернення до 31 грудня 2013 року.

Рішенням Бобринецького районного суду від 02.11.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 17 січня 2013 року в загальній сумі 6312575грн. 33 коп., де 1800000 грн. - сума позики, 2342465,74 грн. - проценти за користування позикою, 17309,59 грн. - три проценти за порушення грошового зобов"язання, 46800 грн. - інфляційні нарахування за час просторочення зобов"язання, 2106000 грн. - пеня, а також стягнути судовий збір в сумі 3654 грн. Дане рішення набрало законної сили. Після його перегляду в апеляційній інстанції.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто рішення Бобринецького районного суду від 02.11.2015 року має для суду преюдиціальне значення, та обставини, що стосуються договору позики за якими позивач надав, а відповідач отримав кошти за договором позики дослідженню в ході розгляду справи не підлягають.

Як вбачається з п.4 договору позики від 17.01.2013 року, позику та проценти Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві готівкою або сільськогосподарською продукцією власного виробництва за погодженими сторонами номенклатурою та цінами в строк до 31.12.2013 року.

Відповідно до п.5.1, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, крім сплати процентів, він зобов'язаний сплатити на вимогу Позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми.

П.6 Даного Договору передбачено, що в разі прострочення повернення чергової частини позики Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також вправі нарахувати штраф в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Додатковою угодою №1 від 30 липня 2013 року до договору позики б/н від 17.01.2013 року сторонами внесено зміни до пункту 4 та пункту 5 Договору в частині термінів та порядку повернення позики. (а.с.9).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Оскільки згідно п.3 Договору позики від 17.01.2013 року сторонами встановлено розмір проценів та порядок їх одержання, а саме 50 % річних, тому підстави їх стягнення обґрунтовані, а позовні вимоги в частині суми стягнення підлягають задоволенню, а саме в сумі 609041,09 грн. виходячи з наступного розрахунку: 1800000,00 грн. х 50% : 365 днів х 247 днів користування позикою = 609041,09 грн.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З пункту 5 Додаткової угоди від 30.07.2013 року до договору позики від 17.01.2013р. ( а.с.8) судом встановлено, що позичальник ДП ДГ "Червоний землероб" мав виконати зобов'язання перед позивачем з повернення суми позики та процентів в строк до 30 квітня 2015 року, але прострочив виконання зобовязання за цим договором, а тому у відповідності до вимог ст.625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки іншого розміру процентів не встановлено договором, виходячи, враховуючи період з 01.09.2015 по 05.05.2016 року, з наступного розрахунку:

- три проценти річних: 1800000,00грн. х 3% :365 днів х 247 днів прострочення = 36 542 грн. ;

- інфляційні нарахування за період з вересня 2015 року по 05.05.2016 року становить 94 814,99грн. інфляційних витрат.

На підставі викладених вище обставин, суд дійшов висновку про право позивача як на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок одержання яких встановлюється договором (частиною першою статті 1048 ЦК України), так і у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України.

Що стосується інфляційних нарахувань, які просить стягнути позивач, відповідно до вимог ст.. 625 ЦК України, в розмірі 543 945 грн. 21 коп., то суд вважає, що дана вимога не підлягає до задоволення, так як позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, отже до стягнення не підлягає сума наведена в розрахунках позивача в розмірі 543 945,21 грн.

Щодо стягнення з відповідача штрафу (неустойка, пеня) в розмірі 1% за кожен день прострочення виконання зобов'язання, то в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Пунктом 6 Договору визначено, що в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець вправі нарахувати штраф в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення (а.с.7).

Відповідно висновку Верховного Суду України, який викладено в постанові №6-100цс -14 від 03.09.2014р. стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Оскільки право на стягнення пені кредитор має, в тому числі з 01.09.2016 року по 05.05.2016 року, тобто за 247 днів, то пеня підлягає стягненню виходячи з наступного розрахунку 1800000,00грн. х 1% х 247 днів = 4 446 000грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 8000 грн., то в цій частині позов задоволенню не підлягає у зв"язку з його необгрунтованністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Як роз'яснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,88,89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Крім того, відповідно до змісту ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, та яка допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не подавав до суду відповідної заяви, а суд не постановлював ухвали про допуск ОСОБА_2 як особи, яка надає правову допомогу позивачу, остання брала участь у справі як представник позивача за договором ( ч.4 ст.42, ст.44 ЦПК України), а тому правові підстави для стягнення заявленої позивачем суми витрат на правову допомогу відсутні.

У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в сумі 6890 грн.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 549, 550, 551, 625, 1046-1050 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кіровоградська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України, про стягнення процентів за користування позикою та штрафних санкцій, у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на користь вінницького В.М. заборгованість за договором позики від 17 січня 2013 року з яких:

609 041,09 грн. - проценти за користування позикою,

36 542 грн. - три проценти за порушення грошового зобов'язання,

94814,99 грн. - інфляційні нарахування за час просторочення зобов"язання,

4 446 000грн. - штрафні санкції у розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення,

а також стягнути судовий збір в сумі 6890 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення відповідачем може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя О.Ю. Бевз