АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське спеціальне житлово-експлуатаційне сервісне підприємство» про відшкодування шкоди внаслідок залиття,

в с т а н о в и л а :

у вересні 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просили стягнути 7 578, 40 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначали, що 01.05.2012 року відбулося залиття належного їм нежилого приміщення АДРЕСА_3, внаслідок зриву шлангу холодної води на крані умивальника в санітарному вузлі квартири № 1, яка розташована поверхом вище. Власником квартири АДРЕСА_1 є відповідач. В добровільному порядку відшкодувати завдані збитки відповідач відмовилась.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.02.2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно грошові кошти в розмірі 7 578, 40 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Справа № 2-7830/12 Апеляційне провадження № 22-ц-796/499/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Басалаєва А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що позивачами не надано належних доказів у підтвердження права власності на нежитлове приміщення, яке було залите водою. Крім того, вона свою вину у залитті ніколи не визнавала, акт обстеження складено через місяць після залиття у її відсутності та без обстеження її квартири. Суд також не звернув уваги на те, що квитанція про сплату коштів за проведення оцінки матеріальної шкоди є нерозбірливою, що ставить під сумнів проведення платежу.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.05.2012 року відбулося залиття нежилого приміщення № 375 (цокольний поверх) в будинку АДРЕСА_1, яке належить позивачам відповідально до договору про участь у ФФБ № 393 від 02.08.2011 року.

Згідно з актом обстеження нежитлового приміщення № 375 на секції ж/б по вулиці Бориспільській в будинку № 6 розташованому у Дарницькому районі м. Києва від 31.05.2012 року, проведеного балансоутримувачем будинку ТОВ «Українське спеціальне житлово-експлуатаційне сервісне підприємство» залиття сталося внаслідок зриву шлангу холодної води на крані умивальника в санітарному вузлі квартири № 1, яка розташована над вищезгаданим нежилим приміщенням. Власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач.

В результаті залиття нежилого приміщення пошкоджена підвісна стеля коридору, спостерігається відставання шпалер у коридорі та кімнаті (16, 6 кв. м), розбухання шафи та полиць.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику нерухомого майна від 25.07.2012 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7, вартість матеріального збитку становить 6 770, 40 грн.. За складання зазначеного звіту позивачами сплачено 800 грн. та 8 грн. комісійної винагороди банку.

20.08.2012 року позивачами була направлена відповідачу заява про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття нежилого приміщення, проте остання відшкодовувати шкоду в добровільному порядку відмовилась.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що залиття нежилого приміщення відбулося з вини відповідача, а розмір збитків підтверджено належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Статтями 60, 61 ЦПК України установлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами.

За загальним правилом, передбаченим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього кодексу.

Зазначене правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов`язків щодо доказування.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Будь-яких доказів того, що залиття нежитлового приміщення позивачів відбулося не з вини відповідачки остання не надала. Доводи апеляційної скарги про відсутність вини ґрунтуються лише на припущеннях, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Акту обстеження від 31.05.2012 року судом надано належна правова оцінка у сукупності з іншими доказами, зокрема показаннями свідків.

А тому суд першої інстанції оцінивши зібрані у справі докази дійшов правильного висновку про те, що залиття сталося з вини відповідачки, квартира якої знаходиться поверхом вище.

Розмір збитків, завданих позивачам залиттям підтверджується звітом про оцінку матеріального збитку від 25.06.2012 року та відповідачем не спростований будь - якими іншими доказами. Оплата за складання звіту підтверджується як квитанцією так і актом виконаних робіт, відтак доводи апеляційної скарги про те, що така оплата позивачами не проводилася спростовуються матеріалами справи. При розгляді апеляційної скарги судом колегією суддів оглянуто оригінал квитанції про сплату 800 грн. за складання звіту. Представник відповідачки підтвердив, що у оригіналі квитанції чітко вбачається сума сплати 800 грн.

На час залиття як позивачі так і відповідачка не мали правовстановлюючих документів на проінвестоване нерухоме майно. Разом з тим сторони мали майнові права на нерухомість та надалі оформили у встановленому порядку право власності на ці приміщення. При розгляді справи у апеляційному порядку представник відповідачки визнав обставини про те, що як нежитлові приміщення позивачів так і квартира відповідачки на даний час зареєстровані за сторонами.

За вищевикладених обставин відсутність правовстановлюючих документів на майно, якому завдано шкоди саме по собі не звільняє особу, яка завдала таку шкоду від обов`язку по її відшкодуванню.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді