Справа № 336/317/16-Ц
Провадження № 2/336/834/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кляшторного В.С., при секретарі Ведмедьовій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення порядку користування приміщеннями квартири.

В заяві зазначається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності таким особам: позиваці ОСОБА_1 1/5 частина квартири, позиваці ОСОБА_2 1/5 частина квартири, відповідачам: ОСОБА_3 - 1/5 частина квартири, ОСОБА_4 - 1/5 частина квартири, ОСОБА_5 - 1/5 частина квартири. Спірна квартира має чотири ізольовані житлові кімнати: № 2 площею 11 кв.м., №3 площею 9,2 кв.м., № 7 площею 7,9 кв.м., № 8 площею 15, 9 кв.м., а також в ній наявні такі приміщення: коридор, комора, туалет, ванна кімната та кухня.

На даний час співвласники квартири відповідачі по справі створюють позивачам перешкоди у користуванні вищезгаданою квартирою. Позивачі мають намір проживати у вказаній квартирі, однак перешкоди у користуванні квартирою, створювані відповідачами по справі роблять неможливим їх проживання у спірному житлі. За вказаних обставин позивачі бажають реалізувати своє право на встановлення порядку користування приміщенням спірної квартири, оскільки розподілити зазначену квартиру в натурі неможливо. Відповідачі не бажають вирішити питання щодо встановлення порядку користування приміщеннями квартири у позасудовому порядку.

На підставі викладеного позивачі просять суд визначити порядок користування приміщеннями спірної квартири та виділити їм у їх спільне користування житлову кімнату № 8 площею 15,9 кв.м., відповідачам виділити в їх спільне користування житлову кімнату № 2 площею 11 кв.м, житлову кімнату № 3 площею 9,2 кв.м, житлову кімнату № 7 площею 7,9 кв.м. та залишити у спільному користуванні всіх співвласників коридор № 1, комору № 4,туалет № 5, ванну кімнату № 6 та кухню № 9 та просили вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини викладені в позові, просила суд позов задовольнити.

Представник позивачів позов підтримала, підтвердила обставини зазначені в ньому, просила його задовольнити. При цьому пояснила, що права відповідачів в разі задоволення позову порушені не будуть. На цей час квартирою користується лише ОСОБА_5 Інші відповідачі проживають окремо, хоча зареєстровані в спірному помешканні.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти нього, мотивуючи тим, що позивачка висловлювала намір продати свою частку або здати її в оренду стороннім особам. Вони не бажають, щоб квартирою користувалися інші особи. При цьому не заперечували, що між ними та матірю і сестрою (позивачами по справі) склалися неприязливі стосунки.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що спірна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності кожному з них по 1/5 частині. Зазначене підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15869106, видане ОП «ЗМБТІ» 10.09.2007 р. (а.с.7).

Крім того з копії свідоцтва про шлюб виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС ЗМУЮ від 16.03.2013 р. (а.с.8) вбачається, що позивачка ОСОБА_1 у звязку з укладенням шлюбу змінила своє прізвище з «Костюркіної» на «Патока».

Відповідно до технічного паспорта на спірну квартиру (а.с.9) загальна площа квартири становить 72, 36 кв.м., житлова площа 44 кв.м., та складається з: чотирьох ізольованих житлових кімнат: житлової кімнати № 2 площею 11 кв.м., житлової кімнати №3 площею 9,2 кв.м., житлової кімнати № 7 площею 7,9 кв.м., житлової кімнати № 8 площею 15, 9 кв.м., а також таких приміщень: коридор № 1, комора № 4, туалет № 5, ванна кімната № 6 та кухня № 9.

Як визначено ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 317, ст. 319, ст.. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

П. 14 Постанови Пленуму Верховному суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року розяснено судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

На підставі викладеного суд вважає, що вимоги позивачів законні та правомірні, а тому позов підлягає задоволенню.

Посилання відповідачів на необґрунтованість позову та їх заперечення проти задоволення вимог позивачів, які, на їх думку, мають бажання не користуватися квартирою, а передати свою частку в оренду, суд вважає безпідставними, оскільки законом передбачено право власників не тільки користуватися, а й розпоряджатися своєю власністю. Оскільки співвласники не поділили квартиру в натурі, вони мають право визначати порядок користування спірним приміщенням. Це дасть їм можливість реалізувати своє право, яке передбачено законом.

На думку суду, в даному випадку відповідачі не дають можливості позивачам користуватися їх власністю, на яку вони мають такі ж самі права. Відповідач ОСОБА_5 підтвердив в суді, що на цей часквартирою користується лише він з своєю сімєю, інші брати проживають окремо. За таких обставин суд вважає правомірними вимоги позивачів, оскільки це дасть їм можливість користуватися квартирою, співвласниками якої вони є. Права відповідачів в такому разі не будуть порушені, оскільки вони не позбавляються права користування спірною квартирою. В разі відмови у задоволенні позову права позивачів будуть порушені, оскільки квартирою, яка знаходиться у спільній власності фактично буде користуватися лише один із співвласників.

Посилання відповідача ОСОБА_5 на те, що позивачі вивезли з квартири спільне майно та не оплачують комунальні послуги, на думку суду, не є підставою для відмови у позові, оскільки вони стосуються інших предметів спору і не можуть перешкоджати вирішенню питання про порядок користування квартирою. Навпаки, визначення порядку користування квартирою дасть змогу врегулювати спір про оплату комунальних послух співвласниками.

У порядку ст.88 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивачів підлягає сплачений останніми судовий збір.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 316-317, 319, 321, 358, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири задовольнити.

Встановити наступний порядок користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2:

- виділити в спільне користування ОСОБА_1, ОСОБА_2 кімнату № 8 площею 15,9 кв.м.

- виділити в спільне користування ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 житлову кімнату № 2 площею 11 кв.м, житлову кімнату № 3 площею 9,2 кв.м, житлову кімнату № 7 площею 7,9 кв.м.

Залишити у спільному користуванні всіх співвласників коридор № 1, комору № 4,туалет № 5, ванну кімнату № 6 та кухню № 9.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 по 183 грн. 73 коп. з кожного в рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 183 грн. 73 коп. з кожного в рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Кляшторний