ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5561/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ГОЛОДЕНКО К.В.

сторін:

позивачки ОСОБА_2

представника позивачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА « КАСКАД», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки та зобов»язання вчинити певні дії, суд

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_2 09.06. 2016 року звернулася до суду з позовом до ПАТ «Каскад» , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки та зобов»язання вчинити певні дії , уточняючи позовні вимоги 18.08. 2016 року та залучаючи до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 ( а.с. 130-132) та в остаточній редакції від 28.10. 2016 року ( а.с. 237- 240) просить стягнути ПАТ «Каскад» на її користь заборгованість по заробітній платі за період з березня 1997 року по червень 2012 року в сумі 67 718 гривень 35 копійок, що разом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з травня 2012 року по 21.10. 2016 року становить 155 432 ( сто п»ятдесят п»ять тисяч чотириста тридцять дві) гривні 20 копійок; середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати за період з травня 2012 року по день фактичного розрахунку, що станом на 21.10. 2016 року становить - 61 204 ( шістдесят одна тисяча двісті чотири) гривні 85 копійок; середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.02. 2016 року по 21.10. 2016 року, що становить - 9 928 ( дев»ять тисяч дев»ятсот двадцять вісім) гривень 16 копійок;зобов»язати ПАТ «Каскад» видати її трудову книжку, з належним записом про звільнення за власним бажанням з ПАТ «Каскад» за її заявою; зобов»язати ПАТ «Каскад» нарахувати та сплатити страхові внески до Пенсійного фонду України та Міністерства доходів та зборів за період вимушеного прогулу та подати до Пенсійного фонду України та Міністерства доходів та зборів скореговані відомості про щомісячні суми заробітку її за період з грудня 2005 року по червень 2012 року ( включно), а також стягнути на її користь сплачений нею судовий збір у сумі 662 ( шістсот шістдесят дві) гривні 47 копійок, при подачі позовної заяви.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах.

Представники відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діяли за довіреністю від 02.08. 2016 року ( а.с. 54) , ОСОБА_7, який діє за довіреністю від 27.10. 2016 року ( а.с. 233) позовні вимоги не визнали просили у позові відмовити, при цьому надали свої письмові заперечення ( а.с. 55-58), в подальшому в судове засідання не прибули про причини неявки суду не повідомили, будь-яких клопотань від останніх не надходило.

Співвідповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. при цьому надавши письмову заяву про злочин ( а.с. 30-36) та письмові заперечення ( а.с. 160- 171) в наступне засідання відповідач не прибув про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши думку позивача та його представника, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у

справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Не повідомлення представником відповідача, співвідповідачем суд про причини неявки у судове засідання визнано судом, як не поважну причину неприбуття в судове засідання представника, співвідповідача, а відтак, розгляд справи продовжено за відсутності представника відповідача, співвідповідача, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито 15.06.2016 року. Таким чином, справа перебуває на розгляді майже шість місяців.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Суд розцінює таку поведінку відповідача та його представника, яка мала місце після дослідження всіх доказів по справі, як зловживання своїми правами та затягування розгляду справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З огляду на зазначені положення законодавства, суд прийшов до висновку про проведення розгляду справи в звичайному порядку, передбаченому ЦПК України, без ухвалення заочного рішення.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному об»ємі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожному гарантується право на працю, яке включає до себе можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він добровільно дає згоду.

Стаття 38 КЗпП передбачає, що працівник має право розірвати трудовий договір,

укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до cт. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні , 31.07.1975року, ОСОБА_2, було прийнято на роботу до ДП ВО «Київський радіозавод». В 1996році, шляхом реорганізації, ДП ВО «Київський радіозавод» створено ДП « Дослідно-експериментальний завод», а з 11.12.1998року у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного майна» ДП «Дослідно-експериментальний завод» перетворено у ВАТ «Каскад». У 2016році ВАТ «Каскад» у зв'язку зі зміною організаційно-правової форми до перейменовано у ПАТ «Каскад». З 11.12.1998року ОСОБА_2 було зараховано на посаду завідуючої господарством BAТ Каскад».

У зв'язку з невиплатою заробітної плати та відсутністю роботи, в лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою про звільнення за власним бажанням, та просила виплати їй заборгованість по заробітній платі з 1997 року по липень 2012 року, видати трудову знижку з відповідним записом, однак відповідачем не було її звільнено, та не виконано вимоги чинного законодавства, щодо виплати заборгованості по заробітній платі та поверненню ОСОБА_2 трудової книжки з відповідним записом про звільнення, у зв'язку з чим позивачка змушена була звернутись до суду з даним позовом.

09.02.2016 року ОСОБА_2 написала заяву про звільнення за власним бажанням, однак відповідач, прийнявши заяву, не прийняв рішення про звільнення її з підприємства, не ознайомив з наказом про звільнення, не зробив відповідний запис у її трудовій книжці та не видав їй трудову книжку, що суд вважає є порушенням чинного законодавства та прав та інтересів ОСОБА_2, так як відповідач незаконно не повертає їй трудову книжку, а отже вона не можу офіційно працевлаштуватись на іншу роботу, а тому суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача вчинити дії щодо її звільнення за заявою позивачки від 09.02.2016 року та видачі ОСОБА_2 належним чином оформленої трудової книжки.

Відповідно до cт. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред 'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно копії особової картки працівника та індивідуальної відомості про застраховану особу від 02.06.2016 року, видану Управлінням Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва, відповідач має перед позивачем заборгованість по виплаті заробітної плати за період з березня 1997 року по червень 2012 року (включно), що разом становить - 67 718 шістдесят сім тисяч сімсот вісімнадцять) гривень 35 копійок, які і підлягають стягненню.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпГІ України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього

Кодексу при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 p. N100, середньомісячна заробітна плата обчислюється . виходячи з виплат за останні повні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов 'язана відповідна виплата. Провадиться шляхом множення середньогодинного (годинного заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Сереньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані ротягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.

Для розрахунку середньої заробітної плати за один робочий день, необхідно брати останні відпрацьовані повні робочі місяці, які в випадку з ОСОБА_2 є травень та червень 2012 року: у травні 2012 року її заробітна плата становила - 1 100,00 гривень, кількість робочих днів у вказаному місяці - 20; у червні 2012 року її заробітна плата становила - 1 100.00 гривень, кількість робочих днів у вказаному місяці - 19.

Отже середня заробітна плата позивачки за один робочий день становила - 2 200.00 гривень ( 1 100,00 грн. + 1 100,00 грн.) / 39 робочих днів (20+19) = 56,41 гривень.

Так як відповідач, порушуючи вимоги ст. 116 КЗпП, не здійснив повний розрахунок зі позивачкою при звільненні, то відповідно суд вважає, що повинен сплатити ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки, а саме починаючи з липня 2012 року.

Відповідно до графіків робочих та святкових днів, передбачених постановами КМУ на 2011-2010 роки:

- з липня по грудень 2012 року було 130 робочих днів, з урахуванням вихідних та святкових днів;

- у 2013 році було 251 робочих днів, з урахуванням вихідних та святкових днів:

- у 2014 році було 251 робочих дні, з урахуванням вихідних та святкових днів;

- у 2015 році було 251 робочих дні. з урахуванням вихідних та святкових днів;

- у 2016 році з січня по 21.10.2016 року (до моменту звернення до суду з позовом) було 202 робочих дні, з урахуванням робочих та святкових днів.

Зважаючи на вказане, суд вважає. що відповідач повинен сплатити ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки починаючи з липня 2012 року по 21.10.2016року 61 204.85 гривень, з яких:

- з липня по грудень 2012 року - 130 х 56,41 грн. = 7 333.30 гривень;

- за 2013 рік - 251 х 56.41 грн. = 14 158.91 гривень:

- за 2014 рік - 251 х 56,41 грн. = 14 158.91 гривень;

- за 2015 рік - 251 х 56,41 грн. = 14 158,91 гривень;

- з 01.01.2016 року по 21.10.2016 року (включно) - 202 х 56.41 грн.11394.82 гривень.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі затримки трудової книжки з вини власника

або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Згідно роз"яснень, що містяться в п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Так як відповідачем не було звільнено ОСОБА_2 за її заявою про звільнення за власним бажанням від 09.02.2016 року та на сьогоднішній день не повернуто трудову книжку, то відповідно цей період часу з 09.02.2016 року по сьогоднішній день, згідно трудового законодавства, вважається вимушеним прогулом, за який, суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу кошти.

Отже, як уже встановлено, середня заробітна плата за один робочий день позивачки становила - 2 200,00 гривень (1 100.00 грн. + 1 100,00 грн.) / 39 робочих днів (20+19) = 56,41 гривень (розрахунок здійснений вище), то відповідно за період з 09.02.2016 року по момент подачі позову (збільшення вимог) сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить: 176 робочих днів(з 09.02.2016 року по 21.10.2016 року) х 56,41 гривень = 9 928.16 гривень.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Частина 2 ст. 625 ЦК України визначає наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов"язання. По-перше, боржник на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за звітним. По-друге, боржник, який розстрочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити .йому З % річних від простроченої суми заборгованості. Зазначені проценти не слідує змішувати з неустойкою: вони є не мірою відповідальності, а платою за користування чужими грошовими коштами, і отже стягуються незалежно від вини боржника. Договором або законом з прострочення грошового зобов 'язання може бути також встановлена неустойка.

Оскільки відповідач, добровільно не сплатив заборгованість по заробітній платі, на яку позивач мала та має законне право, та на яку вона повинна була утримувати себе та свою сім'ю, однак не могла це в повній мірі робити, та на сьогоднішній день, у зв'язку з кризою в країні та знеціненням національної валюти, зростом цін на товари та послуги, кошти які позивачу заборгував відповідач також частково знецінились, а тому суд вважає, що позивачка має право на відшкодування відповідачем позивачу заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних починаючи з липня 2012 року по 21.10. 2016 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, за період з липня 2012 року по 21.10. 2016 року ( включно), сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить -155 432 ( сто п»ятдесят п»ять тисяч чотириста тридцять дві) гривні 20 копійок.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач, починаючи з грудня 2005 року не сплачував та не сплачує відповідні страхові внески до Пенсійного Фонду України та Міністерства доходів та зборів, що в свою чергу призвело до того, що період, за який відповідач не сплатив страхові внески до Пенсійного Фонду України та Міністерства доходів та зборів, не було зараховано до трудового стажу позивачки стаж, що суд вважає порушує права позивачки на пенсійне забезпечення, а тому суд вважає за необхідне зобов»язати нарахувати та сплатити страхові внески вказаних вище установ за період вимушеного прогулу та подати до Пенсійного Фонду України та Міністерства доходів та зборів скореговані відомості про щомісячні суми заробітку ОСОБА_2 за період з грудня 2005 року по червень 2012 року ( включно).

Відповідно до ст. 233 Кодексу Законів про працю України визначена спеціальна позовна давність у відповідності до якої працівник може звернутись для вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня коли він довідався або міг довідатись про порушення його права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разу порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, позивачка та її представник зазначили, що оскільки в реєстраційній справі ПАТ «Каскад» відсутні документи щодо призначення ОСОБА_4 керівником виконавчого органу, на 11.11. 1998 року відповідно наказу № 54-АТ був керівником ОСОБА_8 ( а.с. 215- 219) , послідовно змінюючись керівники підприємства, то відповідно до співвідповідача ОСОБА_4 позивачка ніяких вимог не висуває.

Враховуючи вищевикладене. суд приходить до висновку, що відповідачем грубо порушені норми трудового законодавства та відповідно права та інтереси позивачки, як працівника, оскільки відповідач намагається уникнути відповідальності посилаючись на те, що змінився директор підприємства, що за час його роботи не має жодних боргів по заробітній платі та він не повинен відшкодовувати заборгованість яка виникла не за його керівництва підприємством. Однак суд вважає, що надані докази та факт визнання представником відповідача наявності заборгованості по заробітній платі ОСОБА_2, свідчать про те, що вимоги позивачки є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже. з відповідача підлягає стягненню на користь відповідачки сплачений нею судовий збір при подачі позовної заяви у сумі 662 ( шістсот шістдесят дві) гривні 47 копійок та на користь держави у сумі 3 347 ( три тисячі триста сорок сім) гривень 50 копійок за стягнення заробітної плати та у сумі 715 ( сімсот п»ятнадцять) гривень 53 копійки за зобов»язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 10, 11, 13, 58 - 60, 88, 209, 212- 218 ЦПК України, ст. ст. 12, 15, 16, 625 ЦК України; ст. ст. 38, 47, 116, 117,233, 235, КЗпП України; п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду сулами трудових спорів», п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавств про оплату праці»; ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА « КАСКАД», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки та зобов»язання вчинити певні дії, задовольнити.

Стягнути з ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА « КАСКАД», юридична адреса: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська,9, код СДРПОУ 24583118на користь ОСОБА_2, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 заборгованість по заробітній платі за період з березня 1997 року по червень 2012 року в сумі 67 718 гривень 35 копійок, що разом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з травня 2012 року по 21.10. 2016 року становить 155 432 ( сто п»ятдесят п»ять тисяч чотириста тридцять дві) гривні 20 копійок.

Стягнути з ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА « КАСКАД», юридична адреса: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська,9, код СДРПОУ 24583118на користь ОСОБА_2, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати за період з травня 2012 року по день фактичного розрахунку, що станом на 21.10. 2016 року становить - 61 204 ( шістдесят одна тисяча двісті чотири) гривні 85 копійок.

Стягнути з ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА « КАСКАД», юридична адреса: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська,9, код СДРПОУ 24583118на користь ОСОБА_2, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.02. 2016 року по 21.10. 2016 року, що становить - 9 928 ( дев»ять тисяч дев»ятсот двадцять вісім) гривень 16 копійок.

Стягнути з ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА « КАСКАД», юридична адреса: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська,9, код СДРПОУ 24583118на користь держави судовий збір у розмірі 3 347 ( три тисячі триста сорок сім) гривень 50 копійок на р/р 0003 в УДК Дарницького району, код банку 820019, , код класифікації доходів бюджету 22030001, Дарницький районний суд, за стягнення заробітної плати.

Зобов»язати ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО « КАСКАД», юридична адреса: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська,9, код СДРПОУ 24583118 видати ОСОБА_2, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 її трудову книжку, з належним записом про звільнення за власним бажанням з ПАТ «Каскад» за її заявою.

Зобов»язати ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО « КАСКАД», юридична адреса: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська,9, код СДРПОУ 24583118 нарахувати та сплатити страхові внески до Пенсійного фонду України та Міністерства доходів та зборів за період вимушеного прогулу та подати до Пенсійного фонду України та Міністерства доходів та зборів скореговані відомості про щомісячні суми заробітку ОСОБА_2, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за період з грудня 2005 року по червень 2012 року ( включно).

Стягнути з ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА « КАСКАД», юридична адреса: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська,9, код СДРПОУ 24583118на користь ОСОБА_2, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 сплачений судовий збір у сумі 662 ( шістсот шістдесят дві) гривні 47 копійок.

Стягнути з ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА « КАСКАД», юридична адреса: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська,9, код СДРПОУ 24583118на користь держави судовий збір у розмірі 715 ( сімсот п»ятнадцять) гривень 53 копійки на р/р 0003 в УДК Дарницького району, код банку 820019, , код класифікації доходів бюджету 22030001, Дарницький районний суд, за зобов»язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 08 грудня 2016 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК