АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/887/16 Головуючий 1 інст. -Болибок Є.А.
Справа № 619/376/15-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» лютого 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до ОСОБА_1.

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що з 30 жовтня 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею.

Зазначила, що під часу шлюбу ними придбано майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 592,5 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4; земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3; земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4; житловий будинок загальною площею 556 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_5; земельна ділянка площею 0,1500 га, розташована за адресою: АДРЕСА_5.

Вказала, що відповідач самовільно без отримання її дозволу розпорядився спільним майном - автомобілем «Toyota Land Cruiser 200» 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, 23.02.2012 року, а саме: зняв з реєстраційного обліку та продав, а гроші отримані від продажу вказаного майна приховав від неї.

Оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку розділити майно, що є спільною сумісною власністю, просила визнати за нею право власності на ? частину спільного сумісного майна подружжя - житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 592,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4; земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3; земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4; житловий будинок загальною площею 556 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_5; земельна ділянка площею 0,1500 га, розташована за адресою: АДРЕСА_5, судові витрати покласти на відповідача.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 - задоволено; визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями загальною площею 592,5 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4; визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями загальною площею 592,5 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4; визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3; визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3; визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_4; визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_4; визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями загальною площею 556 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5; визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями загальною площею 556 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5; визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1500 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_5; визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1500 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_5; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 3654,00 грн.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення - скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що на час ухвалення заочного рішення майно вибуло з його володіння у зв'язку з борговими зобов'язаннями і знаходиться у власності іншої особи; не досліджено обсяг набутого майна за час шлюбу майна та його позбавлено права звернення із зустрічною позовною заявою щодо поділу зареєстрованого за позивачем майна; не вирішено питання щодо дійсної вартості майна, що підлягає поділу.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, заочне рішення суду - скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та наявне на час припинення спільного ведення господарства.

Проте, повністю з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Із роз'яснень, наданих в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 30 жовтня 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу сторонами придбано наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 592,5 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, який згідно з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстровано 22 червня 2010 року за ОСОБА_1 на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 травня 2010 року; земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3, яка придбана 29 вересня 2009 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 за згодою його дружини ОСОБА_2 за 14380,00 грн., про що зазначено у витягу з Державного реєстру правочинів; земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4, яка придбана 29 вересня 2009 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 за згодою його дружини ОСОБА_2 за 14380,00 грн., про що зазначено у витягу з Державного реєстру правочинів; житловий будинок загальною площею 556 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_5, який згідно довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» зареєстровано 05 грудня 2011 року за ОСОБА_1 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2011 року; земельна ділянка площею 0,1500 га, розташована за адресою: АДРЕСА_5, яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку зареєстрована 19 квітня 2006 року за ОСОБА_1

Із звіту незалежної оцінки вартості нерухомого майна від 29 травня 2015 року, а саме житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 592,5 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 вбачається, що вартість зазначеного будинку становить 7950000,00 грн., (а . с. 59, 60, т. 1).

Із звіту незалежної оцінки вартості нерухомого майна від 29 травня 2015 року, а саме житлового будинку загальною площею 556 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5 склала 5240000,00 грн., (а. с. 65, 66, т. 1).

Із інформації Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 01 вересня 2015 року вбачається, що під час шлюбу придбано квартиру АДРЕСА_1, (а. с. 158, т. 1).

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно від 25 червня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу від 27 травня 2004 року; житловий будинок АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 21 жовтня 2006 року.

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно від 09 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_7 для індивідуального садівництва.

Згідно довідки управління Державтоінспекції від 17 серпня 2014 року за ОСОБА_1 на праві власності зареєстровані такі транспортні засоби:«TOYOTA LAND CRUISER 200», 2008 року випуску, «OPEL KADETТ», 1988 року випуску, «OPEL VECTRA», 1990 року випуску.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 пояснив, що в позові про поділ майна зазначено не все набуте під час шлюбу майно, а тільки те, на яке у позивача були правовстановлюючі документи. Інше майно не було предметом позову.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2015 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, згідно якої сторони домовились, що в рахунок погашення боргу за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року, яке знаходиться на примусовому виконанні, ОСОБА_1 передає ОСОБА_4 права та обов'язки на належне йому на праві власності наступне нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 592,5 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4; земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4; житловий будинок загальною площею 556 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_5; земельна ділянка площею 0,1500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_5, власником якого як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є ОСОБА_4. відповідно з 08 жовтня 2015 року, 09 жовтня 2015 року, (а. с. 34, 35, 38-43, т. 2). Вказана ухвала суду першої інстанції є чинною.

На час ухвалення рішення суду першої інстанції зазначене майно вибуло з володіння подружжя і не було об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позов щодо стягнення грошової компенсації позивач не заявляла.

Оскільки зазначене майно вибуло з володіння подружжя і на час ухвалення судового рішення не було об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, воно не може бути поділене.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строк позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Не встановивши фактично обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не надавши належної оцінки наявним у справі доказам суд першої інстанції в порушення вимог ст. 212 - 214 ЦПК України дійшов помилкового висновку щодо поділу майна подружжя.

У зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2. ч. 1. ст. 307, п.1 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року - скасувати і в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії