Справа № 308/4938/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Остич Л.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Баранинської сільської ради Ужгородського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер її батько ОСОБА_5 За життя та під час перебування у шлюбі з її матір'ю ОСОБА_6 батько набув у власність будинковолодіння (житловий будинок), що знаходиться за адресою АДРЕСА_5. У відповідності до вимог ст.ст.22, 28 КпШС України вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя і частки кожного з них є рівними.

Відповідно, після смерті її батька відкрилась спадщина, що складалась з ? частини будинковолодіння (житловий будинок), що знаходиться за адресою АДРЕСА_5. Вона та її мати ОСОБА_6 фактично прийняли спадщину, вступили у володіння спадковим майном, у зв'язку з чим їй - ОСОБА_1 належало ? спірного житлового майна, а матері ОСОБА_6 - ? спірного житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_7 року мати ОСОБА_6 померла, не здійснивши належним чином державну реєстрацію свого права власності на ? частки майна. На день смерті матері вона постійно проживала та була зареєстрованою за адресою АДРЕСА_6, що підтверджується довідкою Баранинської сільської ради №1590 від 28.10.2015 року.

Будучи єдиним спадкоємцем першої черги, 10.03.2016 року з метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулась до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О. з заявою про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса від 10.03.2016 року в оформленні та видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила суд визнати за її довірителькою право власності на ? частки житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5, в порядку спадкування за законом.

Представник відповідача Баранинської сільської ради Ужгородського району в судове засіданні не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений, але подав до суду письмову заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку:

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер батько позивачки - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 за життя під час перебування у шлюбі з матір'ю позивачки ОСОБА_6 набув у власність житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_5, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданим Ужгородською районною радою народних депутатів 14.09.1988 року та технічним паспортом на жилий будинок.

Відповідно до ст.112 ЦК УРСР (який діяв на час отримання у власність нерухомого майна) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Статтею 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними (ст.28 КпШС України).

Тобто, вказаний житловий будинок у АДРЕСА_5, у відповідності до вимог ст.ст.22, 28 КпШС України є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і кожному з них належить по ? частки. Відповідно, після смерті батька позивачки відкрилась спадщина на ? частку вказаного житлового будинку.

Згідно роз'яснень, що містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР).

З довідки Баранинської сільської ради Ужгородського району №1589 від 28.10.2015 року слідує, на день смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, разом з ним в будинку в АДРЕСА_5, постійно проживали та були зареєстровані: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, - дружина; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 - донька.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 після смерті чоловіка (батька) ОСОБА_5. прийняли спадщину, вступили в управління та володіння спадковим майно, однак свої спадкові права на майно належним чином не оформили..

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_6 померла, на день її смерті в будинку за адресою АДРЕСА_5, разом з нею проживала та була зареєстрована її донька ОСОБА_1, що підтверджується довідкою виконкому Баранинської сільської ради Ужгородського району №1590 від 28.10..2015 року.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до положень гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом МЮ України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що спадкоємець ОСОБА_1 з метою оформлення своїх спадкових прав звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О.

Постановою приватного нотаріуса Ужгородського РНО Васіловка В.О. від 10.03.2016 року №37/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частки житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_5, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснення, що містяться в листі Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 р. «у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку».

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 від прийняття спадщини не відмовилась, фактично вступила у володіння спадковим майном, а також те, що визнання за нею права власності на 3/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5, не порушує права третіх осіб, суд приходить до висновку, що за нею, в порядку спадкування, слід визнати право власності на зазначене нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст.22, 28 КпШС України, ст.ст.529, 549 ЦК УРСР ст.ст.1216, 1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 208, 212,-215, 218, 294 ЦПК України, суд ,-

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає за адресою АДРЕСА_7 РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 3/4 частки житлового будинку АДРЕСА_8, в порядку спадкування за законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Микуляк П.П.