Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/1958/14-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 27 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 29 лютого 2016 року

встановила:

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 479,88 грн та судові витрати. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що за кредитним договором № б/н від 12.07.2006 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з умовами договору, відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами. В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, внаслідок чого станом на 31.08.2014 р. виникла заборгованість в розмірі 6 479,88 грн. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити.

У липні 2015 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 246,28 грн та судові витрати.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 29 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та неустойки в межах строку позовної давності

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав їх необґрунтованими.

Представник позивача та відповідач в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.169, 171).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно з матеріалів справи, 12.07.2006 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 2300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти (а.с.13-19).

В заяві ОСОБА_4 про відкриття рахунку та надання банківських послуг, яка разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою і Тарифами складають договір про надання банківських послуг, термін дії карти визначено 3 роки.

Доказів про те, що строк дії платіжної карти продовжувався і на руки відповідачці видавалася карта з новим строком дії, позивач суду не надав.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с.53).

Згідно з п. 8.6. ст.8 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

У зв'язку з неналежним виконанням умов даного договору банк змінив строк виконання договору, звернувшись у грудні 2008 року до суду з вимогою про стягнення з відповідачки заборгованості за цим договором.

Судовим наказом Баранівського районного суду Житомирської області від 3 грудня 2008 року, який набрав законної сили 19 грудня 2008 року, з відповідачки на користь банку стягнуто борг по кредиту в розмірі 2276 грн 826 коп, борг по відсотках за користування кредитом в розмірі 695 грн 93 коп. (а.с.9)

Згідно з розрахунком банку заборгованість відповідача за вищевказаним договором станом на 30.04.2015 р. становить 5246,28 грн, що складається: з заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість в розмірі 4520,27 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (відсоток від суми заборгованості) - 226,01 грн.

Частиною першою статті 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спецільна позовна давність по вимогах про стягнення неустойки - один рік (ст.ст. 257, 258 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Як зазначив Верховний Суд України у постанові № 6-1206цс15 прострочена заборгованість за процентами, прострочена заборгованість по комісії, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, пеня за несвоєчасне погашення комісії це є штрафними санкціями, а тому стягнення останніх у відповідності до вимог ст.266 ЦК України залежить від спливу позовної давності по основній вимозі.

Отже, виходячи з аналізу вищевказаних норм законодавства та правової позиції Верховного Суду України, до основної вимоги належить повернення тіла кредиту, сплата процентів за користування кредитом на умовах визначених договором (не прострочена заборгованість), а нарахування процентів, неустойки, штрафів на прострочені платежі є додатковою вимогою.

Строк позовної давності по основній вимозі розпочався з 2 грудня 2008 року (з наступного дня після звернення з вимогою про дострокове стягнення заборгованості) і закінчився 2 грудня 2011 року.

Позов пред'явлено до суду 07.10.2014 р., тобто з пропуском строку позовної давності.

Підстави поважності причин його пропуску банком не зазначено.

У своїх запереченнях на позовну заяву відповідачка просила суд застосувати строки позовної давності (а.с.139-141).

За таких обставин, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України та обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог банку за спливом позовної давності.

Списання банком коштів з карткового рахунку відповідачки без її згоди в період з 24.12.2008 р. по 31.03 2011 р. в сумі 65 грн; 67,98 грн; 1,58 грн; 0,42 грн; 52,42 грн; 37,78 грн; 10,63 грн; 4,19 грн на погашення відсотків не свідчить про визнання нею боргу за договором, а тому не перериває перебіг позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом матеріального чи процесуального права, підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: