У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Коротуна В.М.,Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент» до ОСОБА_6 про стягнення безпідставно одержаних коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент» про визнання недійсною розписки, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Континент» (далі - ТОВ «Континент») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Вимоги за позовом обґрунтовувало тим, що 21 березня 2006 року ТОВ «Континент», в інтересах якого діяв Гошенко І.А., передав ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 77 550,00 грн за належну їй на праві власності земельну ділянку, про що вона написала відповідну розписку, та домовилися в подальшому оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки. Згодом стало відомо, що продаж земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства заборонений діючим законодавством, у зв'язку з чим ТОВ «Континент» запропонувало ОСОБА_6 повернути грошові кошти, однак остання відмовилась. Після чого рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 25 вересня 2006 року за ТОВ «Континент» було визнано право власності на спірну земельну ділянку. Однак, ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2010 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного Дніпропетровської області від 02 листопада 2010 року, рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 25 вересня 2006 року було скасовано. Крім того, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено, визнано недійсними та скасовано державні акти на право власності на спірні земельні ділянки, видані ТОВ «Континент» на підставі рішення Третейського суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 25 вересня 2006 року, та визнано право власності на вказані земельні ділянки за ОСОБА_6

Позивач вважає, що оскільки його було позбавлено права власності на спірні земельні ділянки, тому грошові кошти в сумі 77 550,00 грн, отримані ОСОБА_6 за спірні земельні ділянки, є майном набутим без достатньої правової підстави, у зв'язку з чим просив вказані кошти стягнути з неї. Крім того, позивач просив стягнути з ОСОБА_6 інфляційні втрати за період з 21 березня 2006 року по 10 серпня 2015 року в сумі 191 315,85 грн.

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Континент» та просила визнати недійсною розписку від 21 березня 2006 року, посилаючись на те, що у вказаній розписці зазначена лише ОСОБА_6, іншої сторони не зазначено, що суперечить вимогам ст. ст. 1046, 1047, 203, 215, ЦК України.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 рокупозовні вимоги ТОВ «Континент» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Континент» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 77 550,00 грн та інфляційні витрати в розмірі 138 089,76 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року скасовано в частині задоволених позовних вимог ТОВ «Континент» та ухвалено в цій частині нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Континент», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині їх позовних вимог, та в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рішення суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог за зустрічним позовом сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи, що заявником оскаржується рішення суду апеляційної інстанції тільки в частині позовних вимог ТОВ «Континент», то колегія суддів вважає за недоцільне виходити за межі касаційної скарги та переглядати рішення суду апеляційної інстанції в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що ТОВ «Континент» пропущено строк звернення до суду з указаним позовом, оскільки про порушення свого права ТОВ «Континент» дізналось після постановлення апеляційним судом Дніпропетровської області 02 листопада 2010 року ухвали, якою було скасовано рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Левлекс» від 25 вересня 2006 року, згідно з яким визнано за ТОВ «Континент» право власності на спірні земельні ділянки, а за захистом свого порушеного права звернулось лише у серпні 2015 року.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій установлено, що у 2006 році ТОВ «Континент» видав довіреність на ім'я Гошенка Івана Анатолійовича, та надав йому право представляти інтереси товариства стосовно придбання земельних ділянок, розташованих на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, укладання договорів, сплату грошових коштів за них.

21 березня 2006 року Гошенко I.A., діючи від імені ТОВ «Континент» передав, а ОСОБА_6 отримала грошові кошти у розмірі 77 550,00 грн за земельну ділянку № НОМЕР_5, розташовану на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яку вона продає, на підтвердження чого ОСОБА_6 написала власноручно розписку та підписала її у присутності двох свідків (а.с.12).

Таким чином, ОСОБА_6 отримала в повному обсязі грошові кошти з метою в подальшому укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Факт отримання грошей відповідачкою та написання розписки саме нею, ОСОБА_6 не оспорюється.

Згодом, у зв'язку з існуючим мораторієм на продаж земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ТОВ «Континент» вирішило відмовитися від придбання земельних ділянок. ОСОБА_6 було запропоновано повернути отримані нею грошові кошти у розмірі 77 550,00 грн., але вона відмовилася, тому ТОВ «Континент» звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Левлекс» з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку площею 3,270 га, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Левлекс» від 25 вересня 2006 року були задоволені позовні вимоги ТОВ «Континент» і право власності на вищезазначену земельну ділянку було зареєстровано за ТОВ «Континент» відповідно до чинного законодавства України.

Спочатку ТОВ «Континент», на підставі вищевказаного рішення третейського суду, 07 лютого 2007 року отримало державний акт на земельну ділянку площею 3,2731 га, а 22 квітня 2009 року ТОВ «Континент» було отримано державні акти на чотири земельні ділянки площами: 0,8182 га; 0,8183 га; 0,8183 га та 0,8183 га.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2010 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2010 року, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Левлекс» від 25 вересня 2006 року було скасоване.

У лютому 2013 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовними вимогами до ТОВ «Континент» про визнання недійсними та скасування державних актів на земельні ділянки, витребування земельної ділянки, за наслідками якого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 21 листопада 2013 року було ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Однак рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2014 року вищевказане рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 року було скасовано та ухвалено нове про задоволення позовних вимог. Визнано недійсними та скасовано державні акти на право власності на земельні ділянки, видані ТОВ «Континент» 22 квітня 2009 року: серії НОМЕР_1 площею 0,8183 га; серії НОМЕР_2, площе 0,8183 га; серії НОМЕР_3, площею 0,8182 га та серії НОМЕР_4 площею 0,8183 га, які розташовані на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Визнано за ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку площею 3,2731 га, яка складається із земельних ділянок площами: 0,8182 га; 0,8183 га; 0,8183 га та 0,8183 га.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ТОВ «Континент» посилалось на те, що оскільки його було позбавлено права власності на спірні земельні ділянки, тому грошові кошти в сумі 77 550,00 грн, отримані ОСОБА_6 за спірні земельні ділянки, є майном набутим нею без достатньої правової підстави.

ОСОБА_6 просила застосувати наслідки спливу позовної давності, про що подала відповідну заяву (а. с. 39-41).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що у ТОВ «Континент» наявні правові підстави для витребування у ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 77 550,00 грн на підставі ст. 1212 ЦК України, однак відмовив у задоволенні позовних вимог ТОВ «Континент», у зв'язку з пропуском строку позовної давності. При цьому апеляційний суд вважав, що ТОВ «Континент» дізналося про порушення свого права 02 листопада 2010 року - після набрання законної сили ухвалою Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2010 року, якою було скасовано рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Левлекс» від 25 вересня 2006 року про визнання права власності на спірну земельну ділянку за ТОВ «Континент».

Однак висновок апеляційного суду про застосування наслідків спливу позовної давності є помилковим з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 лютого 2007 року ТОВ «Континент», на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Левлекс» від 25 вересня 2006 року, отримало державний акт на земельну ділянку площею 3,2731 га, а згодом вказану земельну ділянку було поділено та 22 квітня 2009 року ТОВ «Континент» було отримано державні акти на чотири земельні ділянки площами: 0,8182 га; 0,8183 га; 0,8183 га та 0,8183 га.

Отже зі скасуванням рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Левлекс» від 25 вересня 2006 року ніяких правових наслідків для ТОВ «Континент» не настало, оскільки останнє залишалось бути власником земельних ділянок на підставі державних актів від 22 квітня 2009 року, які були визнані недійсними та скасовані лише 20 лютого 2014 року, після ухвалення рішення апеляційним судом Дніпропетровської області, а до цього часу ТОВ «Континент» користувалося спірними земельними ділянками на свій власний розсуд.

За таких обставин, висновок апеляційного суду про те, що перебіг позовної давності необхідно обчислювати з 02 листопада 2010 року - після набрання законної сили ухвалою Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2010 року, якою було скасовано рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Левлекс» від 25 вересня 2006 року про визнання права власності на спірну земельну ділянку за ТОВ «Континент» є помилковим, так як право ТОВ «Континент» було порушено 20 лютого 2014 року з моменту фактичного позбавлення права власності на спірну земельну ділянку, на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2014 року, і саме тоді у ТОВ «Континет» виникла правова підстава щодо повернення ОСОБА_6 безпідставно набутих нею грошових коштів у розмірі 77 550,00 грн та стягнення вказаних коштів з урахуванням індексу інфляції.

Оскільки обставини, пов'язані із перевіркою правильності визначення обставин справи та оцінки наданих сторонами доказів судом з`ясовувались неналежним чином, чим порушено норми процесуального права ( ст. ст. 10, 60, 61, 179 ЦПК України) і таке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова В.М. Коротун Г.І. Мостова