Справа №173/1726/16-ц
Провадження №2/173/882/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, треті особи , що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_1 державна нотаріальна контора, комунальне підприємство «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувсь позивач ОСОБА_2, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом до відповідача ОСОБА_1 міської ради., треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_1 державна нотаріальна контора , КП «ОСОБА_1 БТІ» ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5, згідно якої просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок з господарськими спорудами № 5 по вул. Конституційна (Октябрська) в м ОСОБА_1 Дніпропетровської області, після смерті батька ОСОБА_2, посилаючись на наступне.

04.02.2011 року помер його батько ОСОБА_6.

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з домоволодіння, № 5 по вул. Конституційна (Октябрська) в м ОСОБА_1 Дніпропетровської області.

02.12.2015 року він звернувся до державного нотаріуса ОСОБА_1 державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса ОСОБА_1 державної нотаріальної контори від 02.12.2012 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що ним надано нотаріусу правовстановлюючий документ: договір про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідчений 02.11.1960 року ОСОБА_1 державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2649 на ім'я ОСОБА_7 (дружини померлого ОСОБА_6Т.) А згідно реєстрового напису № 12-176-176, право власності на зазначене вище майно зареєстроване за ОСОБА_6, що не відповідає правоустановлюючому документу, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. .

Відповідач - представник ОСОБА_1 міської ради в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Будь яких заперечень з приводу задоволення позовних вимог не має.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: представник ОСОБА_1 державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, представник КП «ОСОБА_1 БТІ», щодо вирішення справи покладається на думку суду. При цьому пояснила, що згідно архівної справи встановлено, що договір про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності спочатку отримала ОСОБА_8, яка згодом одружилась з ОСОБА_9, та який звернувся до ОСОБА_1 міської ради з заявою про те, щоб земельна ділянка була зареєстрована за ним. Така перереєстрація була зроблена, але договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності так і залишився на ім'я ОСОБА_7 після завершення будівництва житловий будинок був введений в експлуатацію та технічна документація була виготовлена на ОСОБА_6 Після цього жодних звернень до КП «ОСОБА_1 БТІ» з приводу цього будинку не було

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_7А,. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та не заперечує, щоб право власності на весь будинок в порядку спадкування був визнаний за позивачем ОСОБА_2 При цьому пояснила, що вона усвідомлює, що при задоволенні позовних вимог власником будинку стане її син і не заперечує проти цього, а сама на спадщину, що залишилась після смерті чоловіка не претендує. Також пояснила, що земельну ділянку для будівництва цього будинку отримала вона. Потім вона одружилась. Разом з чоловіком вони побудували будинок та зареєстрували цей будинок на чоловіка. Їх упущення було в тому, що до правовстановлюючого документу не було внесено відповідних змін. В них з чоловіком було два сини . Старший син на даний час помер. Але ще за його життя та за життя її чоловіка, чоловік говорив, що даний буди нок перейде у власність позивача, так як старшому сину вони допомогли у будівництві власного житла.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4. при вирішенні спору покладається на думку суду, При цьому пояснила, що вона претендує на спадщину, що залишилась після смерті діда, але до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась ні вона, ні її брат, так як вони не знали, що щось залишилось після смерті діда.

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 04.02.2011 року помер батько позивача ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтв про смерть та копією свідоцтва про народження.

Після смерті ОСОБА_6, відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння № 5 по вул. Конституційна (Октябрська) в м ОСОБА_1 Дніпропетровської області.

02.12.2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса ОСОБА_1 державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса ОСОБА_1 державної нотаріальної контори від 05.12.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що позивачем надано нотаріусу правоустановлюючий документ: договір про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідчений 02.11.1960 року ОСОБА_1 державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2649 на ім'я ОСОБА_7 (дружини померлого ОСОБА_6Т.) А згідно реєстрового напису № 12-176-176, право власності на зазначене вище майно зареєстроване за ОСОБА_6, що не відповідає правоустановлюючому документу

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обв'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що правовстановлюючий документ на будинок був виданий на ім'я дружини померлого - ОСОБА_7, яка отримала земельну ділянку для будівництва до одруження. Потім після одруження з ОСОБА_6, було здійснено перереєстрацію земельної ділянки для будівництва будинку на ім'я ОСОБА_6Т,. але відповідні зміни до правовстановлюючого акту внесені не були. Після завершення будівництва будинок був зареєстрований на ім'я померлого ОСОБА_6Т, але в зв'язку з цим виникла невідповідність між реєстрацією права власності на будинок та даними правовстановлюючого документу на нього.

Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, за життя у покійного ОСОБА_6, виникло право власності на домоволодіння № 5 по вул. Конституційна (Октябрська) в м ОСОБА_1 Дніпропетровської області, в результаті створення цього майна та його реєстрації у відповідних органах. Проте своєчасно не були внесені зміни до правовстановлюючого документу щодо відведення земельної ділянки для будівництва.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як смерть власника.

Крім того право власності на спадковий будинок було зареєстроване за ОСОБА_6, відповідно до чинного на той час законодавства. Дане право на час розгляду спраив не скасоване, не визнане незаконним та продовжує існувати.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Судом встановлено, що позивач є сином померлого ОСОБА_6, та спадкоємицею за законом першої черги .

Дружина померлого ОСОБА_3А,. яка також є спадкоємцем першої черги, на спадщину після смерті чоловіка не претендує та просить визнати право власності на домоволодіння за позивачем.

Також судом встановлено, що у померлого ОСОБА_6, був ще один син ОСОБА_10, який помер 10.04.2009 року тобто до смерті спадкодавця.

ОСОБА_10, мав двох дітей: сина - ОСОБА_5 та доньку ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином ОСОБА_4В,. та ОСОБА_5, також є спадкоємцями першої черги за правом представлення. Але враховуючи, що з часу відкриття спадщини 04.02.2011 пройшло п'ять років. ОСОБА_4В,, та ОСОБА_5В,. із заявами про прийняття спадщини після смерті діда не звертались, разом зі спадкодавцем не проживали, таким чином пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини. До суду ОСОБА_4В,, та ОСОБА_5, з вимогами про визнання за ними права на спадкове майно також не звернулись. Відповідно вони вважаються такими, що не прийняли спадщину.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за спадкоємцем позивачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Конституційна (Октябрська), 5 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, загальною площею 60.9 кв.м. після смерті батька ОСОБА_6, померлого 04.02.2011 року

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 552 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з недотриманням належного порядку оформлення права власності на спадкове майно спадкодавцем.

Керуючись ст. 10, 60,212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, треті особи , що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_1 державна нотаріальна контори, комунальне підприємство «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Конституційна (Октябрська), 5 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, загальною площею 60.9 кв.м. після смерті батька ОСОБА_6, померлого 04.02.2011 року

Витрати по сплаті судового збору в сумі 552 грн. покласти на позивача ОСОБА_2

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Верхньодніпровського районного суду. Особи, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні підчас проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо не було скасоване не або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.