Справа № 307/1451/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого Бисага Т.Ю.,

суддів Фазикош Г.В.,Дроботя В.В.,

секретарі Рогач О.Я.,

за участі представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою представника за довіреністю ОСОБА_3, який діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2015 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зобовязання вчинити дію,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зобовязання відповідача видати готівкою одноразовою операцією через касу 27 280,44 доларів США.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08 січня 2014 року сторони уклали договір депозитного вкладу «Стандарт», за умовами якого позивач внесла валютні кошти в сумі 24 000 доларів США на депозит на строк 366 днів, тобто до 08 січня 2015 року, з врахуванням 10% річних. Стверджує, що після закінчення строку дії договору відповідач відмовився повертати внесені позивачем кошти, нараховані відсотки та 3% річних в розмірі 27280,44 доларів США, чим порушено її право.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним рішення першої інстанції, представник за довіреністю ОСОБА_3, який діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Зокрема, вказує на неналежність доказів, поданих позивачем, які свідчать про відсутність самого факту оформлення укладення договору банківського вкладу, неправильність розрахунків, неналежність відповідача тощо.

В судовому засіданні представник банку апеляційну скаргу підтримала.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів проходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до договору, чеків (а.с.4-5) позивач 08 січня 2014 року уклав з відповідачем договір № SAMDNWFD700, за умовами якого позивач вніс грошові кошти в іноземній валюті в сумі 24 000 доларів США на строк 366 днів, по 08 січня 2015 року включно, а відповідач розмістив їх на депозитному вкладі і зобовязався сплатити відсотки в розмірі 10 % річних.

Згідно ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Так, 20.04.2015 року позивач звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» із вимогою про повернення усієї суми вкладу за договором №SAMDNWFD700 та виплатити проценти за вкладом у відповідності до умов договору (а.с.6).

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. У зв'язку з цим безпідставним є застосування до спірних правовідносин положень Федерального Закону Російської Федерації «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополь», на чому наполягає представник відповідача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасова окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Таким чином, оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк», як юридична особа, а не його кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Кошти вносились позивачем, як громадянином України, у відділенні банку на території АР Крим, яка станом на час розгляду справи не має статусу території іноземної держави, договір №SAMDNWFD700 вклад «Стандарт» від 08.01.2014 року був укладений між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк», як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровськ, при цьому згідно ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відповідач, як банк, відповідає за зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Аналогічні зі своїм змістом норми містяться й у Інструкції «Про порядок відкриття, використання й закриття рахунків у національній і іноземній валютах», затвердженої постановою правління Національного Банку України № 492 від 12 листопада 2003 року.

Пунктом 10.12 Інструкції передбачено, що після закінчення строку або настання інших певних обставин, визначених законодавством України або договором банківського вкладу, кошти з депозитного рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Надані позивачем докази суд першої інстанції і колегія вважає допустимими та належними.

Натомість, відповідач у відповіді на запит Апеляційного суду повідомив, що Банк не має можливості надати суду запрошену у нього інформацію щодо договору банківського вкладу.

У відповіді на запит вказано, що "... у зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим та конфіскацією частини майнового комплексу ПАТ КБ "Приватбанк", що використовувався у банківській діяльності відокремлених структурних підрозділів Банку, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, доступ Банку до первинної документації, а саме договорів з клієнтами на паперових носіях та платіжних доручень, є обмеженим. Також є обмеженим доступ до інформації на електронних носіях." (а.с.160)

В чому конкретно і в якому обсязі полягає дане обмеження у відповіді не конкретизовано.

Враховуючи наведене, відповідно до с. 10 ЦПК України, колегія вважає, що відповідач не довів обставини, на які посилається як на підставу заперечень.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника за довіреністю ОСОБА_3, який діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: