РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

26.02.2016 р.Франківський районний суд м.Львова в складі:

Головуючого- судді Гулієвої М.І.

При секретарі- Кардаш В.В..

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрінбанк»,Львівського Центрального відділення ПАТ«Укрінбанк»,3 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення суми вкладу,-

в с т а н о в и в

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми банківського вкладу, посилаючись на те, що 15.07.2015р. між ним та відповідачем ЛЦВ ПАТ»Укрінбанк» укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу №10-1365351 , згідно якого відповідач прийняв кошти в сумі 190 000грн. строком до 16.10.2015р. До закінчення терміну дії договору 10.10.15р.він завчасно повідомив банк ,що договір продовжувати не буде та просив повернути внесені кошти 16.10.15р.Однак,кошти йому не повернуті по даний час,незважаючи на його неодноразові вимоги.Просить стягнути з відповідача 190000грн. невиплаченого вкладу,6746,3грн.втраченої вигоди,так як після повернення коштів міг би розмістити їх в іншому банку під 27%,а також 3% річних в сумі 749,59грн.

17.12.2015р.та 10.02.16р.позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача ПАТ «Укрінбанк» 190000грн. невиплаченого вкладу,8713,97грн.втраченої вигоди, 3% річних в сумі 968,22грн.та 10000грн.моральної шкоди,оскільки, у зв»язку з неправомірними діями відповідача щодо неповернення вкладу зазнав глибоких душевних страждань,порушень його прав,вимушений був стаціонарно лікуватись,з вини відповідача був позбавлений можливості належно дбати про свого недієздатного брата,опікуном якого являється. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав , просить стягнути з відповідача190000грн.вкладу з нарахованими відсотками,8713,97грн.втраченої вигоди, 3% річних в сумі 968,22грн.та 10000грн.моральної шкоди.

Представники відповідачів та 3 особи у судове засідання не з»явились , про причини неявки суд не повідомили, хоч належно увідомлені про час та місце слухання справи,надіслали заперечення на позов.З матеріалів вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у їх відсутності, згідно ст.169,224 ЦПК України,з постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 15.07.2015р. між ОСОБА_1та ЛЦВ ПАТ»Украінбанк» укладено Заяву- Договір №10-1365351 про розміщення банківського вкладу, згідно якого Банк прийняв від позивача вклад в сумі 190 000грн. строком з 15.07.15р. до 16.10.2015р., процентна ставка за користування вкладом встановлена в розмірі 23,5% річних,порядок виплати процентів щомісячно.Автопролонгація передбачена,якщо клієнт не вимагає повернення вкладу в день його закінчення,на строк,що дорівнює попередньому строку згідно з умовами Договору даного виду вкладу.

ОСОБА_1виконав умови договору та 15.07.15р.вніс на рахунок 190000грн.

В судовому засіданні встановлено, що 10.10.15р. позивачем до закінчення терміну Договору звернувся до відповідача із письмовою заявою про припинення договору, 16.10.15р.в день закінчення дії Договору ОСОБА_2 надіслав заяву про повернення вкладу, однак Банк кошти не повернув по даний час, не виконавши своїх зобовязань за Договором .З вимогою про повернення суми вкладу позивач звертався до відповідача і 24.10.15р.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Закінчення строку дії договору банківського вкладу і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимог.

Як вбачається із ст.55 Закону УкраїниПро банки та банківську діяльність відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом і банком. Банк зобовязаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнтів банку.

Статтями 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу,інших актів цивільного законодавства, договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається,якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно поданих відповідачем заперечень,відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.15р.№239,винесеного на підставі постанови Правління НБУ від 24.12.15р.№934 в ПАТ»Украінбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 25.12.15р.по 24.03.16р.

Після введення тимчасової адміністрації,порядок виплати коштів за договорами банківського вкладу здійснюється відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст.26Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу,включаючи відсотки,станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку,але не бульше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами,встановленого на цей день,незалежно від кількості вкладів в одному банку.Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000грн.

Статтею 27Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюються: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у отому числі кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Однак,як вбачається із ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантуються Фондом, в національній валюті України.

Судом встановлено, що строк дії договору від 15.07.2015р. закінчився 16.10.2015р.і позивач повідомив банк про відмову від його пролонгації.Однак,відповідач в одностороннньому порядку відмовився від виконання своїх зобов»язань за договором та ще задовго до запровадження тимчасової адміністрації не повернув позивачу суму вкладу.

Згідно ст.17 Закону України"Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини",суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так,у справі "Золотас проти Греції" Європейський суд з прав людини вказав,що якщо особа,яка кладе суму грошей у банк,передає йому право користуватись нею,то банк має її зберігати і ,якщо він використовує її на власну користь,повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди.Отже,власник рахунку може добросовісно очікувати аби вклад до банку перебував у безпеці,особливо якщо він помічає,що на його рахунок нараховуються відсотки.Закономірно,він очікуватиме,що йому повідомлять про ситуацію,яка загрожуватиме стабільності угоди,яку він уклав з банком і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходи з метою дотримання законів і збереження свого права власності.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення суми вкладу з нарахованими процентами є підставними, грунтуються на умовах договору та вимогах закону, а отже, підлягають до задоволення .

Що стосується позовних вимог про стягнення упущеної вигоди,такі до задоволення не підлягають,оскільки,позивачем,в порушення вимог ст.60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на їх підтвердження .

Вимоги про стягнення 3% річних , які в силу ст.625 ЦК України є відповідальністю за порушення грошового зобов»язання, до задоволення не підлягають,оскільки ,відповідно до п.3 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягають, оскільки, між сторонами мали місце договірні відносини, а укладеним договором не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,169,208,209,212-215,218,24-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ПАТ «Укрінбанк» в користь ОСОБА_1 190000(сто дев»яносто тисяч) грн. депозитного вкладу з нарахованими процентами,згідно договору.

Стягнути з ПАТ «Укрінбанк» в дохід держави судовий збір в сумі 2850грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя М.І.Гулієва