Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ ОСОБА_1" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому посилався на те, що 19.03.2008 року між АТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК, яке змінило своє найменування на

Публічне акціонерне товариство «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК» та в подальшому змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №39/08-Ж із змінами та доповненнями від 22.05.2009 року, від 06.11.2009 року, від 11.01.2010 року від 04.12.2012 року. Відповідно до умов кредитного договору банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 78 800 доларів США із кінцевим терміном повернення 18.03.2028 року. На забезпечення належного виконання позичальником прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки від 19.03.2008 року. Відповідно до договору поруки ОСОБА_3 добровільно взяла на себе зобовязання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобовязанням відповідача ОСОБА_2 у зв»язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору. У ОСОБА_2 утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на 14.08.2014 року складає 74 665,55 грн. та пеня в сумі 9 836,41 грн. Позивач направив вимогу відповідачам про дострокове виконання погашення кредиту, але відповідачі не виконали зазначену вимогу, що стало підставою звернення позивача до суду. Позивач просив в судовому порядку стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №39/08-Ж у сумі 74 665,55 доларів США та 9 836,41 грн. пені, а також судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача надала суду заяву про збільшення позовних вимог в якій вказала, що заборгованість відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором №39/08-Ж від 19.03.2008 року збільшилася і станом на 11.11.2015 року заборгованість складає 85 707,52 долари США в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом 65 187,92 долари США, нараховані відсотки 278,86 доларів США, прострочені відсотки 20 240,74 долари США та 904 064,75 грн. пені. Представник позивача просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №39/08-Ж від 19.03.2008 року в розмірі 85 707,52 долари США та 904 064,75 грн. пені, а також витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 42 823,24 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала збільшені позовні вимоги пози вача.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково та не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивача простроченої заборгованості за кредитом в сумі 65 187,92 долари США, нарахованих відсотків в сумі 278,86 доларів США. Відповідач заперечував щодо стягнення з нього прострочених відсотків в сумі 20 240,74 долари США та 904 064,75 грн. пені. Заперечуючи щодо стягнення пені ОСОБА_2 посилався на те, що відповідно до ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Згідно з кредитним договором №39/08-Ж від 19.03.2008 року: п. 5.2 передбачає сплату пені за прострочення строків повернення кредиту, визначених в п. 1.1, 2.7, 3.2.3, 3.2.5, 6.4 договору; п. 5.3 зобовязує позичальника сплатити штраф у разі порушення вимог п.п. 3.3.2 - 3.3.12 договору в яких йдеться про ті самі умови стосовно строків повернення кредиту. Також ОСОБА_2 вказував на те, що Договір поруки №39/08-Ж-П від 19.03.2008 року є припиненим відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки позивач пропустив строк предявлення вимоги до поручителя ОСОБА_3 Також ОСОБА_2 вказував на те, що вказаний Договір поруки є припиненим відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, у зв»язку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя ОСОБА_3 без її згоди укладеним між ПАТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК та ОСОБА_2 11.01.2010 року Договором про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору № 39/08-Ж від 19.03.2008 року.

Відповідачка ОСОБА_3 до суду не зявилася, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі. В своїй заяві ОСОБА_3 вказувала на те, що 11.01.2010 року між ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_1» та позичальником ОСОБА_2 був підписаний Договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору №39/08-Ж, згідно з яким відбулись суттєві змі ни, а саме: збільшено строки повернення кредиту, змінено графік погашення кредиту, внаслі док чого згідно з Умовами обслуговування та погашення кредиту (Додаток №2 до кредитно го договору) відбулось збільшення абсолютного значення подорожчання кредиту; зріс про цент подорожчання кредиту та збільшилась реальна процентна ставка (% річних) по кредиту. Про внесення даних змін її не було повідомлено та вона не надавала свою згоду, ні усно, ні письмово, а тому ОСОБА_3 вважає, що договір поруки є припиненим в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України. У своїй заяві ОСОБА_3 також вказувала на те, що кредитор пропустив строк предявлення вимоги до поручителя, який закінчився 20.03.2015 року, а тому договір поруки укладений між нею та ПАТ КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНКє припиненим. ОСОБА_3 у своїй заяві посилалася також на те, що відповідно до ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Згідно з кредитним договором №39/08-Ж від 19.03.2008 року: п. 5.2 передбачає сплату пені за прострочення строків повернення кредиту, визначених в п. 1.1, 2.7, 3.2.3, 3.2.5, 6.4 договору; п. 5.3 зобовязує позичальника сплатити штраф у разі порушення вимог п.п. 3.3.2 - 3.3.12 договору в яких йдеться про ті самі умови стосовно строків повернення кредиту. А тому ОСОБА_3 просила відмінити незаконно нараховану пеню і зробити перерахунок боргових зобовязань позичальника.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 19.03.2008 року між АТ «ІНДУСТРІА ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 39/08-Ж із змінами та доповненнями від 22.05.2009 року, від 06.11.2009 року, від 11.01.2010 року, від 04.12.2012 року. Відповідно до умов кредитного договору АТ «ІНДУ ОСОБА_5 надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 78 800,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 18.03.2028 року.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору, Кредитор надає ОСОБА_6 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 78 800,00 доларів США. Термін користування кредитом з 19 березня 2008 року до 18 березня 2028 року. ОСОБА_6 повертає кредит Кредитору згідно графіку погашення суми кредиту (Додаток №1 до цього Договору, який є невідємною частиною цього Договору).

Згідно до п. 1.4 кредитного договору, за користування кредитом ОСОБА_6 сплачує: 1.4.1 щомісячно процентну винагороду (далі-проценти) за користування кредитом, починаючи з дня списання коштів з рахунку ОСОБА_6, зазначеного в п. 3.1.1 цього Договору до моменту повного погашення заборгованості за цим договором, що розраховується із використанням плаваючої процентної ставки згідно із формулою: Фіксований процент + FIDR, де: Фіксований процент 9,73% річних є незмінним на весь строк дії цього Договору. FIDR фіксована процентна ставка по депозитам фізичних осіб в валюті кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору, розміщених в Банку на строк 12 місяців плюс 1 день із виплатою процентів в кінці строку. Сторони домовились, що дана умова відповідає чинному законодавству України. Зміна процентної ставки по кредиту здійснює ться Банком щорічно 19 березня в залежності від діючої ставки FIDR, яка діє на цю дату.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, всі умови щодо надання кредиту, обслугову вання та погашення заборгованості за кредитом, згідно цього Договору, зазначені в Додатку №2 до цього Договору, що є невідємною частиною цього Договору.

Згідно до п. 2.2 кредитного договору, моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування коштів з рахунку, зазначеного в п. 3.1.1 цього Договору на поточний рахунок ОСОБА_6.

Відповідно до п. 2.3 кредитного договору, моментом повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки Кредитора всієї суми кредиту.

Згідно до п. 2.4 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом згідно п. 1.4.1 цього Договору здійснюється з дня списання коштів з рахунку ОСОБА_6, зазначеного в п. 3.1.1 цього Договору, до моменту погашення кредиту щомісяця, за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число включно поточного місяця, за фактичну кількість днів користування кредитом.

Відповідно до п. 2.6 кредитного договору, погашення кредиту здійснюється в такому порядку: можливі штрафні санкції, прострочені проценти, прострочена заборгованість за кредитом (частиною кредиту), нараховані проценти, заборгованість за кредитом (частиною кредиту).

Згідно до п. 3.2.5 кредитного договору, у разі несплати ОСОБА_6 чергового платежу кредиту згідно з п. 1.1 цього Договору та/або процентів за користування кредитом згідно з п. 2.4 цього Договору протягом 30 днів, ОСОБА_6 направляє ОСОБА_6 письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати процентів та штрафних санкцій. Невиконання зобовязання по погашенню простроченої заборгованості в строк до 30 днів, дає право Банку вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені.

Відповідно до п. 3.2.6 кредитного договору, у випадку непогашення простроченої за боргованості в строк до 30 днів, ОСОБА_6 направляє ОСОБА_6 та/або Поручителю вимогу про дострокове погашення кредиту в повній сумі та нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені. Якщо ОСОБА_6 протягом 33 днів з моменту направлення йому вимоги Банком, не виконає вимогу про дострокове погашення, ОСОБА_6 вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням або звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку

Згідно до п. 5.2 кредитного договору, у разі прострочення ОСОБА_6 строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього Договору, а також прострочення строків повер нення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.7, 3.2.3, 3.2.5, 6.4 цього Договору, ОСОБА_6 сплачує Кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення (пеня сплачується в національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на дату сплати).

В судовому засіданні було встановлено, що 22.05.2009 року між АТ «ІНДУСТРІАЛЬ ОСОБА_7 та ОСОБА_2 був укладений Договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 39/08-Ж від 19.03.2008 року.

06.11.2009 року між ПАТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК та ОСОБА_2 був укладений Договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору № 39/08-Ж від 19.03.2008 року.

11.01.2010 року між ПАТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК та ОСОБА_2 був укладений Договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору № 39/08-Ж від 19.03.2008 року.

04.12.2012 року між ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_1» та ОСОБА_2 був укладений

Договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору №39/08-Ж від 19.03. 2008 року.

В судовому засіданні встановлено, що АТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК виконав свої зобовязання за кредитним договором № 39/08-Ж від 19.03.2008 року та надав ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі вказаному у кредитному договорі, що підтверджується оборотною відомістю та валютними меморіальними ордерами №1 та №200 від 19.03.2008 року. Наведене також підтвердили у суді представник позивача та відповідач ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відпо відно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

В ст. 549 ЦК України вказано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконан ня.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір вста новлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичаль ника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує. Так ОСОБА_2 не виконує умови договору щодо оплати кредиту, відсотків за користування кредитом у сумі передбаченій вказаним договором. Наведене ствердили у суді учасники процесу.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем станом на 11.11.2015 року заборгова ність за кредитним договором №39/08-Ж від 19.03.2008 року складає суму 85 707,52 долари США, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 65 187,92 долари США, нараховані відсотки - 278,86 доларів США, прострочені відсотки 20 240,74 долари США, та 904 064,75 грн. пені.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з умовами кредитного договору №39/08-Ж від 19.03.2008 року та з умовами: Договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 39/08-Ж від 19.03.2008 року укладеного 22.05.2009 року; Договору про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору № 39/08-Ж від 19.03.2008 року укладеного 06.11.2009 року; Договору про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору № 39/08-Ж від 19.03.2008 року укладеного 11.01.2010 року; Договору про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору № 39/08-Ж від 19.03.2008 року укладеного 04.12.2012 року був ознайомлений при їх укладенні, підписав вказаний кредитний договір та вище вказані договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору і отримав кредитні кошти в обумовленій кредитним договором сумі, але умови кредитного договору № 39/08-Ж від 19.03.2008 року порушив, що підтверджується поясненнями учасників процесу, матеріа лами справи.

Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №39/08-Ж від 19.03. 2008 року між АТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК та ОСОБА_3 ною 19.03.2008 року було укладено Договір поруки №39/08-Ж-П, відповідно до умов якого ОСОБА_3, як Поручитель, зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_2 його зобов'язань за кредитним договором №39/08-Ж. Наведене підтверджується копією договору поруки.

Згідно до п. 1.2 Договору поруки, сторони цього Договору встановлюють, що Поручи тель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед Банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням ОСОБА_6, які виникають з умов кредитного договору № 39/08-Ж від 19.03.2008 року, за умови якого ОСОБА_6 надає ОСОБА_6 кредит у розмірі 78 800,00 доларів США, а ОСОБА_6 зобовязується перед Банком повернути кредитні кошти, шляхом щомісячної сплати суми кредиту (частини кредиту) згідно графіку погашення суми кредиту до кредитного договору та щомісячної сплати процентів за користування кредитом в розмірі 9,73 % річних, а також штрафів та пені, в строки та на умовах, обумовлених кредитним договором. Строк виконання зобовязань за кредитним договором не пізніше 18.03.2028 року.

Відповідно до п. 1.3 Договору поруки, сторони встановлюють, що зобовязання Поручителя перед Банком є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та вказаним в п. 1.2 договору не потребують.

Згідно до п. 2.1 Договору поруки, сторони цього договору визначають, що у випадку невиконання ОСОБА_6 взятих на себе зобовязань по кредитному договору, Пору читель несе солідарну відповідальність перед Банком нарівні з ОСОБА_6 за кредитним договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору поруки, сторони цього договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_6 взятих на себе зобовя зань по кредитному договору, Поручитель і ОСОБА_6 несуть солідарну відповідальність перед Банком на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви.

Згідно до п. 3.2 Договору поруки, сторони цього договору встановлюють, що Поручи тель, у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору, виплачує в безспірному порядку, Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на дату виникнення зобовязання Поручителя погасити заборгованість ОСОБА_6, за кожний день прострочки від несвоєчасно погашеної суми заборгованості. При цьому, моментом виникнення зобовязання Поручителя погасити заборгованість ОСОБА_6, рахується день, наступний за днем, коли повинен бути погашений кредит (частина кредиту) та/або проценти за користування кредитом за кредитним договором. Про виникнення заборгованості ОСОБА_6 повідомляє Поручителя письмово.

В судовому засіданні було встановлено, що між АТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТ НИЙ БАНК та ОСОБА_3 були укладені: 22.05.2009 року Додаткова угода №1 до Договору поруки №39/08-Ж-П від 19.03.2008 року; 06.11.2009 року Додаткова угода №2 до Договору поруки №39/08-Ж-П від 19.03.2008 року; 04.12.2012 року Додаткова угода №3 до Договору поруки №39/08-Ж-П від 19.03.2008 року.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, за безпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. В ч. 2 вказаної статті зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що Договором поруки №39/08-Ж-П від 19.03.2008 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами вказаного договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов»язань боржника за кредитним договором.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

У звязку з порушенням боржником ОСОБА_2 виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до п. 3.2.5 кредитного договору 20.03.2014 року направив ОСОБА_2 письмове повідомлення-вимогу про наявність простроченої заборго ваності та вказав строк протягом якого ОСОБА_2 повинен її погасити в повному обсязі. Наведене підтверджується копією повідомлення-вимоги від 20.03.2014 року за №13206/ та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу згідно якого 28.03.2014 року ОСОБА_2 особисто вручено повідомлення- вимогу /а.с. 123, 124 том 1/.

Оскільки позичальник, у визначений у вимозі строк, заборгованість за кредитним договором не погасив, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 3.2.6 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши останнім 06.06.2014 року вимогу від 04.06.2014 року про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов»язаних із ним платежів. У вимозі вказано, що ПАТ КРЕДІ ОСОБА_1 керуючись ч. 2 ст. 1050 ЦК України, п.п. 3.2.5, 3.2.6 кредитного договору вимагає протягом 60 днів достроково погасити кредит в повній сумі, нараховані проценти за користування кредитом, штрафи, та пені у розмірі 72 865,02 долари США. Наведене підтверджується копіями вимог від 04.06.2014 року за №10206/2198, №10206/2197, копіями описів вкладення у цінний лист на яких містяться штампи Укрпошти з датою - 06.06.2014 рік, копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу згідно яких 13.06.2014 року та 24.06.2014 року ОСОБА_2 вручено вимогу, копією фіскального чеку Укрпошти від 06.06.2014 року про направлення цінного листа з вимогою ОСОБА_3 Вказані копії містяться в матеріалах справи /а.с. 125-135 том. 1/.

Як зазначено вище в рішенні суду, п. 3.2.6 кредитного договору передбачено, що якщо ОСОБА_6 протягом 33 днів з моменту направлення йому вимоги Банком, не виконає вимогу про дострокове погашення, ОСОБА_6 вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням або звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку

Отже, пред»явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов»язання до 05.08.2014 року й був зобов»язаний пред»явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов»язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати, а саме з 05.08.2014 року.

В судовому засіданні встановлено, що 18.08.2014 року Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ ОСОБА_1» направило до Білоцерківського міськрайонного суду поштою позовну заяву з вимогою до боржника ОСОБА_2 та до поручителя ОСОБА_3 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №39/08-Ж від 19.03.2008 року, тобто кредитором ПАТ КРЕДІ ОСОБА_1 були пред»явлені до поручителя ОСОБА_3 вимоги про виконання зобов»язання протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання. А тому суд вважає, що доводи відповідачів про те, що Договір поруки №39/08-Ж-П від 19.03.2008 року припинився відповідно до положень ч.4 ст. 559 ЦК України, є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відсутні підстави для припинення Договору поруки №39/08-Ж-П від 19.03.2008 року відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Судом встановлено, що 11.01.2010 року між ПАТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК та ОСОБА_2 був укладений Договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору № 39/08-Ж від 19.03.2008 року. Наведене підтверджується копією вказаного Договору та поясненнями учасників процесу.

Згідно до п. 1 вказаного договору, другий абзац пункту 1.1 кредитного договору викладено у наступній редакції: ОСОБА_6 повертає кредит Банку щомісячно до 11 числа кожного місяця, надалі за текстом день повернення кредиту, згідно Графіку погашення заборгованості за кредитним договором (Додаток №1 до цього Договору, який є невідємною частиною цього Договору). Повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту.

Відповідно до п. 2 вказаного договору, викладено Графік погашення за кредитним дого вором (Додаток №1 до кредитного договору) у новій редакції (Додаток №1 до цього Догово ру про внесення змін та доповнень).

Згідно до п. 3 вказаного договору, викладено Умови щодо надання кредиту, обслуго вування та погашення заборгованості за кредитом (Додаток №2 до кредитного договору) у новій редакції (Додаток №2 до цього Договору про внесення змін та доповнень).

В п. 4 вказаного договору зазначено, що умови, вказані в п.п. 1-8, Додатку №1 та Додатку №2 до цього Договору про внесення змін та доповнень, набирають чинності з дати підписання цього Договору про внесення змін та доповнень сторонами та скріплення його печаткою Банку. А в п.п. 5,6 вказаного договору зазначено, що цей Договір про внесення змін та доповнень є невідємною частиною кредитного договору, та всі інші умови кредитного договору залишаються без змін.

Судом встановлено, що поручитель ОСОБА_3 не повідомлялася про те, що 11.01.2010 року між ПАТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК та ОСОБА_2був укладений Договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору № 39/08-Ж від 19.03.2008 року. Наведене підтверджується поясненнями учасників процесу, пояснен нями ОСОБА_3 викладеними у її заяві, та матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпече ного нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чо го збільшується обсяг його відповідальності.

В ч.ч. 1,2 ст. 598 ЦК України вказано, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язан ня на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або за коном.

Згідно до п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Суд вважає, що доводи відповідачів про те, що договір поруки №39/08-Ж-П від 19.03.2008 року припинився у зв»язку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя ОСОБА_3 без її згоди укладеним між ПАТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК та ОСОБА_2 11.01.2010 року Договором про внесення змін та доповнень №3 до кредит ного договору № 39/08-Ж від 19.03.2008 року, є безпідставними, оскільки укладення вищевказаного Договору не призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відсутні підстави для припинення договору поруки №39/08-Ж-П від 19.03.2008 року відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Згідно до нової редакції статуту Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_8 ОСОБА_9», затвердженої загальними зборами акціонерів протокол №1 від 25.02.2013 ро ку ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_1» є правонаступником Акціонерного товариства «ІНДУ ОСОБА_5», Публічного акціонерного товариства «ІНДУСТРІА ОСОБА_4» за усіма їх правами та зобов»язаннями.

Згідно до ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. А в ч. 3 вказаної статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах встановлених законом.

В п. 10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивіль них і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, вказано, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Згідно до п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відпові дачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 39/08-Ж від 19.03.2008 року станом на 11.11.2015 року в сумі 85 707,52 долари США та 904 064,75 грн.

Суд також згідно до ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з кожного відпо відача на користь позивача по 21 411,62 грн. судового збору.

Заперечуючи позов в частині стягнення пені відповідачі посилалися на те, що відповідно до ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Згідно з кредитним договором №39/08-Ж від 19.03.2008 року: п. 5.2 передбачає сплату пені за прострочення строків повернення кредиту, визначених в п. 1.1, 2.7, 3.2.3, 3.2.5, 6.4 договору; п. 5.3 зобовязує позичальника сплатити штраф у разі порушення вимог п.п. 3.3.2 - 3.3.12 договору в яких йдеться про ті самі умови стосовно строків повернення кредиту.

Суд не приймає до уваги вищевказані заперечення відповідача ОСОБА_2 та відповідачки ОСОБА_3, оскільки як зазначено вище в рішенні суду, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно пеню в розмірі 904 064,75 грн. і вказана пеня передбачена п. 5.2 кредитного договору, де вказано, що у разі прострочення ОСОБА_6 строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.7, 3.2.3, 3.2.5, 6.4 цього Договору, ОСОБА_6 сплачує Кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення (пеня сплачується в національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на дату сплати).

ОСОБА_8 вказаного, умовами Договору поруки /п.3.2/ також передбачено, що Поручитель, у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору, виплачує в безспірному порядку, Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на дату виникнення зобовязання Поручителя погасити заборгованість ОСОБА_6, за кожний день прострочки від несвоєчасно погашеної суми заборгованості.

Дійсно у п. 5.3 кредитного договору №39/08-Ж від 19.03.2008 року передбачено, що у разі порушення ОСОБА_6 без поважних причин, вимог п.п. 3.3.2-3.3.12 цього догвору, ОСОБА_6 зобов»язаниц сплатити кредитору штраф у розмірі 1 процент від суми кредиту, визначеної п. 1.1 цього договору, за кожний випадок порушення (штраф сплачується в насціоналній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на дату сплати).

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення

Саме таку правову позицію виклав Верховний Суд України у постанові №6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

Згідно зі ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосу вання норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд вважає, що в даному випадку відсутнє одночасне застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді штрафу та пені за порушення виконання грошових зобовязань, оскільки як вказано вище в рішенні суду, позивачем у суді ставилася вимога про стягнення з відповідачів солідарно пені, яка передбачена п. 5.2 кредитного договору №39/08-Ж від 19.03.2008 року, вимога ж про стягнення з відповідачів штрафу, яка передбачена п. 5.3 кредитного договору №39/08-Ж від 19.03.2008 року позивачем у суді не ставилася, а згідно до положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 509,524,525,526,533,549,551,553,554,559,598,610, 611,626,629,1048,1049,1050,1054, постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, керуючись ст.ст. 10,60,88,212-215,218,360-7 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_1» солідарно 85 707,52 доларів США та 904 064,75 грн. заборгованості за кредитним договором №39/08-Ж від 19.03.2008 року та по 21 411,62 грн. судового збору з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя ОСОБА_10