АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар: Герман Я.І.

за участю: ОСОБА_1, її представників ОСОБА_2 і ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, і ОСОБА_5 - ОСОБА_6, представника КС «Рідне Коло» ОСОБА_7, представника ПАТ «ВІЕСБанк» ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_9, публічного акціонерного товариства «ВІЕс Банк» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, кредитної спілки «Рідне коло», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_9, приватний нотаріус Чернівецького міського округу Балан Р.Б., публічне акціонерне товариство «ВІЕс Банк» про визнання недійсним договору купівлі продажу, -

встановила:

В 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, кредитної спілки «Рідне коло», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_9, приватний нотаріус Чернівецького міського округу Балан Р.Б.,

№22-ц/794/1113/16 Головуючий у 1 інстанції Ярема Л.В.

Категорія 59 Доповідач Перепелюк Л.М.

публічне акціонерне товариство «ВІЕс Банк» про визнання недійсним договору купівлі продажу.

Посилалася на те, що 11 квітня 2005 року виконавчим комітетом Чернівецької міської ради було проведено державну реєстрацію кредитної спілки «Рідне коло».

В травні 2014 року вона, як член кредитної спілки «Рідне коло», звернулась до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до кредитної спілки «Рідне коло» про стягнення заборгованості за депозитними договорами, оскільки посадові особи кредитної спілки не виконували умови депозитних договорів, не повертали суми депозитного вкладу, нараховані відсотки.

Ухвалою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 червня 2014 року у даній справі було задоволено її заяву про забезпечення позову та накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що належать кредитній спілці «Рідне коло» у межах суми заявлених позовних вимог, а саме: 230542 грн. 71 коп.

Згідно зазначеної ухвали 06 червня 2014 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Головатим М.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 10 червня 2014 року винесено постанову про арешт коштів боржника, які були направлені та вручені посадовим особам кредитної спілки «Рідне коло».

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 липня 2014 року позов ОСОБА_1 до кредитної спілки «Рідне коло» про стягнення заборгованості за депозитними договорами було задоволено та стягнуто на її користь із кредитної спілки суму коштів за договором залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 1516 від 31 січня 2013 року у розмірі 103005 грн. 82 коп., а також 3399 грн. 19 коп. інфляційних втрат, 355 грн. 58 коп. трьох процентів річних та за договором від 05 травня 2014 року про відступлення права вимоги за договором № 1531 від 28 лютого 2013 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 121289 грн. 86 коп. та 2492 грн. 26 коп. трьох процентів річних.

17 липня 2014 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було видано виконавчий лист, на підставі якого 21 липня 2014 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Головатим М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Зазначала, що під час ознайомлення з виконавчим провадженням, а саме: з довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо про те, що 28 грудня 2012 року було укладено договір іпотеки між кредитною спілкою «Рідне коло» та ОСОБА_4, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б., обєктом обтяження якого є нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_1.

18 червня 2014 року було укладено договір купівлі-продажу даного нежилого приміщення між кредитною спілкою «Рідне коло» та ОСОБА_4, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б

Зазначала, що посадовим особам кредитної спілки «Рідне коло» було відомо про наявність заборгованості з повернення депозитного вкладу члену кредитної спілки ОСОБА_1 з січня 2014 року, а також про відкриття провадження Першотравневим районним судом м.Чернівці у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки «Рідне коло» про стягнення заборгованості за депозитними договорами. Проте, не дивлячись на це, в порушення ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 червня 2014 року про накладення арешту на рухоме й нерухоме майно кредитної спілки, яка є обовязковою для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, не маючи правових підстав на відчуження належного кредитній спілці майна, посадові особи кредитної спілки уклали договір купівлі-продажу із ОСОБА_13 нежилого приміщення в будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні 13 листопада 2015 року представник позивачки ОСОБА_2 надав суду додаткові пояснення ОСОБА_1, якими позивачка письмово доповнила позовні вимоги, посилаючись на те, що оспорюваним правочином порушено її право на отримання стягнутих рішенням суду коштів, оспорюваний правочин суперечить ст.ст.111-112 ЦК України, які регламентують процедуру ліквідації юридичної особи.

Крім цього, зазначила, що протоколом №3-06/14 засідання ліквідаційної комісії кредитної спілки «Рідне коло» від 17.06.2014 р. продаж ОСОБА_13 нежилого приміщення в АДРЕСА_1 здійснено ліквідаційною комісією з метою проведення розрахунку з ОСОБА_13 про сплату йому заборгованості в сумі 585095 гривень по Договору про залучення внеску ( вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 26.12. 2012 року №1505. Вважала, що укладаючи оспорюваний правочин, кредитна спілка «Рідне коло» порушила також порядок пропорційного задоволення вимог кредиторів однієї черги, вчинений правочин був до спливу двомісячного терміну для задоволення вимог кредиторів, що суперечить ч.4, ч.5 ст. 9 Закону України «Про кредитні спілки».

Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18 червня 2014 року нежилого приміщення в будинку АДРЕСА_1, укладеного між кредитною спілкою «Рідне коло» та ОСОБА_13, зобовязати кожну із сторін по договору купівлі-продажу від 18 червня 2014 року нежилого приміщення в будинку АДРЕСА_1 повернути іншій стороні у натурі все, що одержано на виконання цього правочину.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 червня 2016 року позов ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 18 червня 2014 року нежилого приміщення в будинку під АДРЕСА_1, укладений між кредитною спілкою «Рідне коло» та ОСОБА_4.

Вирішено питання про судовий збір.

На дане рішення ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

Заявник вважає, що судом винесено необґрунтоване і незаконне рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 червня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

На дане рішення ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу.

Заявник вважає, що судом винесено необґрунтоване і незаконне рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 червня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

На дане рішення ПАТ «ВІЕс Банк» подав апеляційну скаргу.

Заявник вважає, що судом винесено необґрунтоване і незаконне рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 червня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, сторін, третіх осіб та їх представників, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи членом кредитної спілки «Рідне коло», у травні 2014 року звернулась до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до кредитної спілки «Рідне коло» про стягнення заборгованості за депозитними договорами.

По даній цивільній справі ухвалою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 червня 2014 року в порядку забезпечення позову ОСОБА_1 було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що належать кредитній спілці «Рідне коло» у межах суми заявлених позовних вимог, а саме: 230542 грн. 71 коп..

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ від 06 червня 2014 року було відкрито виконавче провадження про примусове виконання зазначеної ухвали Першотравневого районного суду м.Чернівці.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01 липня 2014 року по цивільній справі №725/2925/14-ц задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з кредитної спілки «Рідне коло» на її користь суму коштів за договором про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 1516 від 31 січня 2013 року у розмірі 103005 грн.82 коп., а також 3399 грн. 19 коп. інфляційних втрат та 355 грн. 58 коп. трьох процентів річних, стягнуто суму коштів за договором від 05 травня 2014 року про відступлення права вимоги за договором № 1531 від 28 лютого 2013 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 121289 грн. 86 коп. та 2492 грн. 26 коп. трьох процентів річних.

На підставі цього рішення суду Першотравневим районним судом м.Чернівці 17 липня 2014 року було видано виконавчий лист №727/2925/14-ц.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ 21 липня 2014 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню згаданого виконавчого листа №727/2925/14-ц.

Суд 1-ї інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, кредитної спілки «Рідне коло», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_9, приватний нотаріус Чернівецького міського округу Балан Р.Б., публічне акціонерне товариство «ВІЕс Банк» про визнання недійсним договору купівлі продажу прийшов до правильного висновку про те, що позивачка ОСОБА_1 є особою, яка має право оспорювати договір купівлі-продажу від 18 червня 2014 року, хоча і не була стороною цього договору, оскільки згаданим договором порушено її право на одержання грошових коштів від КС «Рідне Коло». Згідно зазначеного договору кредитна спілка «Рідне коло» здійснила відчуження нежилого приміщення в будинку АДРЕСА_1, в порушення заборони, встановленої судом у порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до цієї ж кредитної спілки «Рідне коло» про стягнення коштів за депозитними договорами, тому позивачка має власний інтерес вимагати визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення з метою забезпечення для неї можливості в подальшому реально виконати рішення суду по справі про стягнення коштів з кредитної спілки на її користь.

При цьому, судом 1-ї інстанції враховано, що правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті215,216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей15,16 ЦК України, а також статей1,2-4,14,215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права, та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності /відсутності/ цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третястатті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Із пункту 3 договору купівлі-продажу від 18 червня 2014 року вбачається, що продаж поділеного в натурі нерухомого майна вчинено за взаємною згодою сторін за ціну 580000 грн., які являються заборгованістю кредитної спілки «Рідне коло» перед ОСОБА_4, у зв'язку з посвідченням приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 28.12.2012 року по реєстру за №5905 договору іпотеки поділеного в натурі нерухомого майна в будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до договору іпотеки від 28 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та кредитною спілкою «Рідне коло», цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя за договором позики від 26 грудня 2012 року перед ОСОБА_4, а не за договором із членом кредитної спілки ОСОБА_4 про залучення вкладу на депозитний рахунок.

Тобто, діючи від імені кредитної спілки «Рідне коло», голова ліквідаційної комісії ОСОБА_14 на підставі протоколу №3-06/14 засідання ліквідаційної комісії кредитної спілки «Рідне коло» від 17.06.2014 р., уклав договір купівлі-продажу за ціною 588000 грн., яка є заборгованістю по договору іпотеки, не маючи таких повноважень від ліквідаційної комісії спілки.

Як встановлено в судовому засіданні, станом на час укладення цього договору у відповідному державному реєстрі була відсутня реєстрація обтяжень щодо нерухомого майна кредитної спілки «Рідне коло, встановлених ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 червня 2014 року.

Разом з тим, посадовим особам кредитної спілки «Рідне коло», яка була відповідачем по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, достеменно було відомо про наявність заборгованості з повернення депозитного вкладу члену кредитної спілки ОСОБА_1 з січня 2014 року, про відкриття провадження Першотравневим районним судом м.Чернівці по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки «Рідне коло» про стягнення заборгованості за депозитними договорами, про розгляд даної справи та про накладення заходів забезпечення позову.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей14,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З урахуванням особливостей мети забезпечення позову, заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження, копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення, відповідна ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, і крім того, навіть оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи (стаття 153 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України). Тому, той факт, що встановлені судом в ухвалі обмеження не було зареєстровано у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України № 1952-ІV від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», сам по собі не може слугувати підставою для висновку про відсутність такого обмеження і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно відповідачу достеменно відомо ( правова позиція Верховного суду України по справі №6-605 цс/16 від 25.05.2016 року).

Правильним, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про визнання договору купівлі - продажу від 18.06.2014 року недійсним.

Такий висновок суд зробив з врахуванням наступного: оспорюваний позивачкою договір купівлі-продажу від 18 червня 2014 року є недійсним із підстав, визначених ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки цей договір було укладено в період дії встановленої судом заборони на відчуження нерухомого майна кредитної спілки «Рідне коло», про яку кредитній спілці «Рідне коло» було відомо.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Відчуження нежилого приміщення за оспорюваним правочином відбувалося у період ліквідації кредитної спілки «Рідне коло», проведення якої передбачено нормами ст.ст.111-112 ЦК України та Закону України «Про кредитні спілки».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка припиняє діяльність шляхом її реорганізації (злиття, приєднання, поділу) або ліквідації.

Згідно з ч.5 ст.9 цього закону, при ліквідації платоспроможної кредитної спілки вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги працівників кредитної спілки та членів ліквідаційної комісії, пов'язані з трудовими відносинами, та вимоги щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги за вкладами членів кредитної спілки на депозитних рахунках та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом;

3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів);

4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Оскільки, нерухоме мано було відчужене ліквідаційною комісією Кредитної спілки «Рідне коло» в порушення черговості задоволення вимог кредиторів, тому такий правочин суперечить ч. 5 ст.9 Закону України «Про кредитні спілки».

Відповідно до протоколу №3-06/14 засідання ліквідаційної комісії кредитної спілки «Рідне коло» від 17.06.2014 р., ліквідаційною комісією було прийнято рішення про передачу ОСОБА_4 нежилого приміщення в АДРЕСА_1 з метою проведення розрахунку з ним про сплату йому заборгованості в сумі 585095 гривень по Договору про залучення внеску ( вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 26.12. 2012 року №1505.

Однак, суду першої інстанції не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_4 був членом кредитної спілки «Рідне коло», що з ним був оформлений договір про залучення внеску ( вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок та вносились ним кошти на рахунок або в касу спілки, що у спілки перед ОСОБА_4 є заборгованість по Договору про залучення внеску ( вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 26.12. 2012 року №1505 в розмірі 585095 гривень.

Більше того, представник кредитної спілки «Рідне коло» ОСОБА_7 у суді апеляційної інстанції в категоричній формі заявила, що ОСОБА_4 не був членом кредитної спілки і відсутні будь-які докази того, що ним вносились будь-які кошти на рахунки кредитної спілки, оскільки при перевірці рахунків кредитної спілки не встановлено будь-якої заборгованості останньої перед ним (письмові пояснення представника кредитної спілки ОСОБА_7 додані до матеріалів справи).

Таким чином, представник відповідача кредитної спілки «Рідне коло» ОСОБА_7 фактично визнала позов ОСОБА_1, а також обставини, на які остання посилалась як на підставу визнання договору купівлі-продажу недійсним, що відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України є визнанням обставин, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до протоколу №9 від 31 травня 2014 року черговими загальними зборами кредитної спілки «Рідне коло» від 31 травня 2014 року відповідно до ст.9 Закону України «Про кредитні спілки» прийнято рішення про припинення діяльності кредитної спілки шляхом її ліквідації, а також загальними зборами було обрано ліквідаційну комісію, головою ліквідаційної комісії обрано ОСОБА_14.

Посилання заявника ОСОБА_15, представника апелянта ОСОБА_4, в апеляційній скарзі на те, що договір купівлі-продажу відповідає вимогам ст..203 ЦК України, спростовується обставинами, встановленими судом першої інстанції, ст.655 ЦК України, яка передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Разом з тим, ОСОБА_4, як покупець приміщення, кошти за нього не сплачував, а продавець в особі голови ліквідаційної комісії не мав повноважень від ліквідаційної комісії на укладення такого договору.

Тому, твердження заявника про те, що спірний правочин відповідає вимогам чинного законодавства, яке регламентує порядок його укладання, та що відсутні підстави для визнання його недійсним, спростовується вищевикладеним.

Крім того, апелянт помилково зазначає, що позивачем не було доведено належними доказами той факт, що кредитній спілці «Рідне Коло» на час укладання спірного договору було відомо про накладення арешту на її майно та грошові кошти. Таке твердження заявника спростовується показами свідка ОСОБА_14 як голови ліквідаційної комісії, який підтвердив, що йому і всім членам ліквідаційної комісії було відомо, що у суді розглядався позов ОСОБА_1 до кредитної спілки про стягнення коштів, що дійсно позивачка зверталася до нього і інших посадових осіб КС «Рідне Коло» з вимогою про повернення їй коштів, що знаходяться на депозитних рахунках. Зазначена обставина підтверджується також матеріалами витребуваної із Першотравневого районного суду м.Чернівці цивільної справи за № 725/2925/14-ц за позовом ОСОБА_1 до КС «Рідне коло» про стягнення заборгованості за депозитними договорами, де на а.с. 42 міститься розписка голови правління КС ОСОБА_16 від 31.05.2014 року про повідомлення його як представника Кредитної Спілки про виклик до суду на 01.07.2014 року як відповідача.

Посилання в апеляційній скарзі на той факт, що на момент укладання оспорюваного правочину не було зареєстровано у відповідному державному реєстрі накладення арешту на майно кредитної спілки відповідно до ухвали суду, не може слугувати підставою для висновку про те, що було відсутнє обмеження кредитної спілки розпоряджатись нерухомим майном, оскільки, враховуючи вищенаведене, посадовим особам кредитної спілки було відомо про таку заборону також і зі слів позивачки ОСОБА_1

Оскільки обґрунтування та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_9 є тотожними обґрунтуванням та вимогам апеляційної скарги ОСОБА_17, то колегія суддів вважає, що зазначені твердження та посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_9 є такими, що не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції з наведених вище підстав.

Представник апелянта ПАТ «ВіЕсБанк» ОСОБА_8, як і попередні апелянти, посилався як на підставу скасування рішення суду 1-ї інстанції, відсутність реєстрації заборони суду 1-ї інстанції згідно ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.06.2014 року на відчуження нерухомого майна кредитної спілки «Рідне коло», хоча, відповідно до існуючої у справі №6-605 цс/16 від 25.05.2016 року правової позиції Верховного Суду України, наявність такої реєстрації не є обов'язкового, якщо відповідачу (до даній справі -кредитній спілці «Рідне коло») достеменно відомо про наявність заборони на відчуження.

Докази того, що кредитній спілці було відомо про позов ОСОБА_1 до неї про стягнення заборгованості за депозитами, про те, що існує заборона на відчуження майна, наведені вище і обґрунтовано враховані судом 1-ї інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив норми ЦПК України протирічать матеріалам справи та спростовуються висновками суду.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншим засобом доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Усупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК України, апелянт не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ї інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_9, публічного акціонерного товариства «ВІЕс Банк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернвці від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя:

Судді: