Справа № 159/1361/16-ц
Провадження № 2/159/606/16
УХВАЛА

про забезпечення позову

06 квітня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

за участю секретаря Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, Відділу обліку, розподілу та приватизації житла Ковельської міської ради Волинської області про визнання недійсним розпорядження органу приватизації житла та свідоцтва про право власності на житло.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який було розірвано згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 27 вересня 1996 року. Зазначені особи проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить Ковельській міській раді.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 2000 року між ОСОБА_4 (ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було встановлено порядок користування зазначеною квартирою. В 2003 році відповідач ОСОБА_2 вибула з вказаної квартири.

З серпня місяця 2004 року позивач проживала разом з ОСОБА_3 однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вели з ним спільне господарство в квартирі № 1, зокрема в кімнаті цієї квартири площею 16,7 кв.м., по вул. Ватутіна, 50 в м. Ковелі, а 17.01.2006 року зареєстрували шлюб. З моменту проживання вони за спільні кошти сімейного бюджету провели косметичний ремонт квартири, сплачували комунальні послуги, перекрили дах квартири, зробили добудову до неї, придбали меблі. 09 липня 2010 року шлюб між ними був розірваний, однак і після розірвання шлюбу вони надалі проживали як одна сім'я та вели спільне господарство. 14 березня 2016 року ОСОБА_3 помер.

Як стало відомо позивачу, 21 березня 2016 року розпорядженням органу приватизації житла виконавчого комітету Ковельської міської ради за № 8910 було надано дозвіл відповідачу ОСОБА_2 на передачу зазначеної квартири в приватну власність, а 31.03.2016 року остання отримала свідоцтво про право власності на дану квартиру.

Позивач вважає, що при передачі квартири в приватну власність відповідачу уповноважені на те особи відділу приватизації житла не встановили коло осіб, які фактично проживають в спірному житлі, чим порушили її право на проживання в цій квартирі, як члена сім'ї наймача.

В зв'язку з наведеним позивач просить суд: визнати недійсним розпорядження органу приватизації житла виконавчого комітету Ковельської міської ради за № 8910 від 21.03.2016 року про надання дозволу ОСОБА_2 на передачу квартири АДРЕСА_1 в приватну власність; визнати недійсним свідоцтво про право власності на вказану квартиру, видане 31.03.2016 року ОСОБА_2 відділом обліку, розподілу та приватизації житла Ковельської міської ради.

Позивач в справі у поданій до суду належним чином оформленій заяві просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на спірну квартиру, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 Позивачем стверджується, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі, оскільки існує велика ймовірність того, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити належне їй на праві приватної власності майно.

Заява позивача про забезпечення позову є підставною та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.2016 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2

Позовні вимоги позивача свідчать про те, що такий вид забезпечення позову як накладення арешту на дану квартиру, є співмірним із заявленими вимогами.

Разом з тим, можливість відчуження майна відповідачем та можливість вільно ним розпорядитись, дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, якщо суд прийде до висновку про задоволення даного позову.

З огляду на викладене, даний позов слід забезпечити шляхом накладення арешту на вказану квартиру.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 (зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1) про забезпечення позову задовольнити повністю.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (Волинська область, м. Ковель, вул. Ватутіна, 49/2, ІПН НОМЕР_2).

Копію ухвали для виконання направити Відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області.

Копію ухвали суду після її виконання направити відповідачу.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий ОСОБА_5