Провадження №2/193/52/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

18 лютого 2016 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О. В.

при секретарі Палій Л. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.05.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмір 300 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до норм чинного законодавства зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також зазначених норм закону відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2015 року має заборгованість 13935,45 грн., яка складається із наступного:

-3718,76 грн. заборгованість за кредитом,

- 8476,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом,

-1600,00 грн. заборгованість за комісією та пенею,

-500,00 грн. штраф (фіксована частина),

-639,78 грн. штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить справу розглянути без їхньої участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, про що надала відповідну заяву.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила. Надала заяву про застосування до неустойки позовну давність передбачена ст. 257,258 ЦК України. Відповідно до п. 2.1. договору б/н від 06.05.2010 року позичальник зобовязаний щомісячно сплачувати комісію ,нараховані проценти та частину тіла кредиту в термін та за розмірами не менше ніж відповідно до вказаного у графіку платежі. Зазначає, що останній платіж датований 23.11.2011 року. Усі інші платежі зазначаються до цієї дати 23.11.2011 року, що означає, при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у звязку з чим ,починається дія трьохрічний строк права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Таким чином строк позовної давності сплив 24.11.2014 року, однак позивач звернувся до суду 03 грудня 2015 року , що є підставою для відмови у задоволенні позову.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справ, суд вважає, що у позові відмовити з слідуючих підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.05.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмір 300 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно позовної заяви заборгованість за кредитним договором становить:

-3718,76 грн. заборгованість за кредитом,

- 8476,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом,

-1600,00 грн. заборгованість за комісією та пенею,

-500,00 грн. штраф (фіксована частина),

-639,78 грн. штраф (процентна складова)

Строк дії картки зазначений на лицьовій стороні Картки та п.1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, а саме Договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. По закінченню строку дії картки відповідна картка продовжується Банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку її дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття карткового рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій з карткового рахунку і при дотриманні інших умов, передбачених договором.

Згідно з ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а п. 1ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, якщо картковий рахунок було відкрито 06.05.2010 року, термін дії кредитної картки встановлено до 06.05. 2011 року. Тобто перебіг позовної давності розпочався 07.05.2011 року.

За отриманням нової кредитної картки відповідач не зверталась.

Копії картки, інформації про те чи поновлювалась дія картки представник позивача суду не надав. Клопотань про доручення доказів чи витребування доказів не заявляв.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що востаннє відповідач здійснював погашення за кредитом 23.11.2011 року.

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача аж 03 грудня 2015 року, тобто із пропуском строку позовної давності.

Суд враховує також правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, які є обов'язковими для всіх судів відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України.

Правовою позицією, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 19 березня 2014 року, визначено, що відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Отже, позивачем не дотримано строків позовної давності при зверненні з позовом до суду.

Клопотання про поновлення строку позовної давності представником позивача суду не заявлялось.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 253, 256, 257, 258, 259, 261, 526, 530, 546 ч.1, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Шумська