АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/5693/2016 Головуючий в 1 інстанції - Сальникова Н.М.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» про стягнення страхового відшкодування в сумі 19 778 грн. 52к. та витрат на проведення експертизи в сумі 1250 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 15.04.2015 року о 12 год. 50 хв. на пр.-ті. Перемоги в м. Києві за участю транспортного засобу «Mersedes Benz» /д.н.з. НОМЕР_2/ і транспортного засобу «Hyundai»/ д.н.з. НОМЕР_1/ сталася дорожньо-транспортна пригода. Цивільно-правова відповідальність водія, який здійснював керування «Mersedes Benz» /д.н.з. НОМЕР_2/застрахована в ПрАТ СК «ЮНІВЕС», яка лише частково відшкодувала завдану шкоду, з розміром якої позивач не погоджується.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.02.2016 року в задоволені позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» про стягнення страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В скарзі посилався на те, що рішення прийняте з порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не надав належної правової оцінки звіту №ГО-1550 від 15.06.2015 року, на підставі якого відповідач здійснив виплату. Суд не врахував, що оцінювач не оглядав транспортний засіб, а тому не мав права здійснювати оцінку, та визначати розмір завданої позивачу шкоди. Також судом безпідставно не був прийнятий в якості доказу Звіт № 871 про оцінку автомобіля від 13.07.2015 р., складений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_4, яким повністю підтверджується розмір реальних матеріальних збитків, спричинених Позивачу.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно положень ст. 22 даного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З матеріалів справи вбачається, що15.04.2015 року близько 12 год. 50 хв. на пр. Перемоги в м. Києві трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2 та автомобіля марки «Hyundai 120» д.н.з. НОМЕР_1, що на праві власності належить ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_2).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2015 р. винним у настанні описаної ДТП визнано водія автомобіля «Mercedes-Benz 312D» д.н.з. НОМЕР_2.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mercedes-Benz 312D» д.н.з. НОМЕР_2 на момент настання ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» відповідно до Полісу № АІ/ 2631643.

Як вбачається з авто-товарознавчого дослідження транспортного засобу «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1, вартість відновлюваного ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу становить 11 287 грн. 86 коп. Згідно розрахунку за страховим актом ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» власнику автомобіля «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 10 287 грн. 86 коп. Вказані кошти були перераховані безпосередньо на картковий рахунок позивача.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Крім того, згідно з Положеннями про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Враховуючи, встановлені судом обставини, та положення Закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач в даній справі, при здійсненні виплати страхового відшкодування позивачу, дотримався вимог закону, та сплатив вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу деталей , які підлягали заміні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав належної правової оцінки, наданим сторонами доказам, а саме висновкам спеціалістів, щодо визначення розміру завданої шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

Суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що наданий позивачем звіт № 871 від 16.07.2015 року зроблений з порушенням Методики товарознавчої експертизи, оскільки експертом не враховано пошкодження транспортного засобу, які мали місце на момент ДТП.

Як вбачається з акту огляду транспортного засобу від 28.05.2015 року, правильність результатів якого було підтверджено підписом власника транспортного засобу, автомобіль «Hyundai»д.н.з. НОМЕР_1/ на момент дорожньо-транспортної пригоди вже мав пошкодження у вигляді деформації правої боковини кузова у верхній частині .

Пунктом 7.39 Методики товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів визначено, що одним із випадків коли коефіцієнт фізичного зносу складових не дорівнює нулю, є випадок коли складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Оскільки у висновку, який був наданий суду позивачем, знос деталей транспортного засобу не враховувався, суд обґрунтовано прийняв до уваги висновок спеціаліста наданий відповідачем, в якому вартість відновлювального ремонту була визначена з урахуванням фізичного зносу, тобто у відповідності з методикою та Законом.

Посилання представника позивача на те, що транспортний засіб не оглядався спеціалістом, який робив висновок для відповідача, є недоведеними.

Так, як власник транспортного засобу підтвердив своїм підписом обставини зафіксовані в акті огляду транспортного засобу від 28 травня 2015 року, а позивач не надав суду доказів на спростування цих обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку, наданим сторонам доказам, повно встановив обставини, що мають значення для даної справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Також колегія суддів роз'яснює позивачу, що відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: