Справа №173/1816/16-ц
Провадження №2/173/918/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини з відповідачем припинено з липня 2012 року і з того часу вони проживають окремо та в різних містах. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Дитина проживає разом з позивачем, відповідач належним чином не виконує свої обов'язки щодо утримання дитини. Частину доходу відповідач отримує неофіційно, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця та розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснила, що вони неодноразово намагалися зберегти їхній шлюб, проте позитивних результатів це не дало. Подальше збереження шлюбу неможливе. Домовленості про сплату аліментів між ними не досягнуто. Тому позивач просила суд також стягнути з відповідача аліменти на дитину.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував. Примирення вважає неможливим. Спору про місце проживання дитини та поділ майна не має. Просив суд не надавати час на примирення. Також суду повідомив, що він працює, проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі не заперечував. Інших дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

12 вересня 2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 107 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 8).

Сторони не проживають разом з липня 2012 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та взаємне небажання зберегти шлюб.

Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом також встановлено, що сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на дитину між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб, також ту обставину, що відповідач працює та має стабільний дохід у виді заробітної плати.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи те, що відповідач погоджується про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі, а також те, що сторонами не надано відомості про доходи відповідача, суд приходить до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на дитину в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Спору про місце проживання дитину та поділ майна подружжя не має.

Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України вважає за можливе залишити їй прізвище «ОСОБА_1».

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. В той же час, суд приймає до уваги, що при зверненні до суду з вимогами про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 112, 113, 115, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10,11, 60, 88, 212-215, п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 12 вересня 2009 року (актовий запис № 107) - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (іпн.НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) аліменти на дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1000 грн. з подальшою індексацією у відповідності до закону, щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (іпн.НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) понесені нею судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) судовий збір в дохід держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко