11.04.2016 637/79/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

7 квітня 2016 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю секретаря - Кучер А.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ :

21 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 10 серпня 2009 року в с.Новомиколаївка Шевченківського району Харківської області померла його мати - ОСОБА_7. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 5.8303 га, яка належала померлою згідно державного акту на землю , виданого 26 червня 2003 року та житлового будинку № 135, розташованого по вул. Свердлова в с.Новомиколаївка Шевченківського району Харківської області. Мати заповіту не залишила. Він є спадкоємцем першої черги, окрім нього спадкоємцем першої черги був його рідний брат - ОСОБА_8 , який на час смерті матері мешкав разом з нею . ОСОБА_8 помер 29 серпня 2012 року. Після його смерті спадкоємцями першої черги є дружина брата та їх діти.

Після поховання матері він не внав ,що потрібно звертатися до нотаріуса для оформлення спадщини, вони з братом домовились ,що земельну ділянку розділять між своїми дітьми. До того ж враховуючи відсутність роботи на селі вимушений був поїхати на заробітки. Лише у вересні 2015 року від орендаря,який запропонував укласти оренду землі, дізнався про належне йому право на земельну ділянку. Він не може звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск строків на прийняття спадщини, та через відсутність правовстановлюючих документів на землю та житловий будинок. Тому він звернувся до суду та просить поновити його право на звернення до суду , визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки та ? частину житлового будинку, після смерті матері ОСОБА_7, померлої 10 серпня 2009 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги прохав задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог позивача відмовити. В обгрунування заперечень до позову пояснила, що дійсно позивач є сином ОСОБА_7, яка померла 10 серпня 2009 року. З часу смерті спадкодавця позивачем жодних кроків для набуття права власності на спадщину зроблено не було. Він знаходився у тому ж селі де мешкала мати , заяви про прийняття спадщини після її смерті не надавав, на час смерті з матерію не мешкав. Після смерті ОСОБА_7,спадщину отримав ОСОБА_8,який на час смерті мешкав зі спадковадцем. Після його смерті , спадщину прийняли дружина померлого та двоє дітей,про що видане відповідне свідоцтво про право власності за законом. До складу спадщини відноситься усі права та обовязки спадкодавця і спадщина не може бути прийнята частково. Вважає , що не можливо визнати поважною причиною пропуску строку для звернення до суду не знання закону, тому вважає, що поважної причини пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено, позовні вимоги є безпідставними та такими ,що не підлягають задоволенню.

Представник Новомиколаївської сільської ради в судове засідання на зявився надав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності.

Суд вислухавши учасників судового процесу, свідка, вивчивши матеріали справи дійшов наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспоруваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено ,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено судом ОСОБА_7 за свого життя отримала державний акт на право приватної власності на землю (серія Р2 №772845), виданий ОСОБА_9 райдержадміністрацією Харківської області 26 червня 2003 року та набула право на житловий будинок №135 по вул. Свердлова в с.Новомиколаївка Шевченківського району Харківської області, після смерті свого чоловіка ОСОБА_10

З свідоцтва про народження (серія АВ №446539, виданого Первомайським Палацом Щастя Луганської області від 4 січня 1970 року) вбачається, що позивач за справою ОСОБА_1, народився 17 грудня 1969 року, його батьками відповідно вказано : батько ОСОБА_10, мати ОСОБА_7.

Свідоцтво про смерть ( серія І-ВЛ №506172 від 15 вересня 2015 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_9 РУЮ Харківської області) засвідчує той факт, що мати позивача ОСОБА_7, померла 10 серпня 2009 року.

Свідоцтво про смерть (серія І-ВЛ №525407 від 19 січня 2016 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_9 РУЮ Харківської області, засвідчує той факт, що батько позивача ОСОБА_10, помер 12 травня 1995 року.

З свідоцтва про смерть (серія І-АП №265988, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахчисарайського РУЮ в Автономній Республіці Крим від 17 квітня 2013 року) вбачається , що брат позивача ОСОБА_8, помер 29 серпня 2012 року.

Згідно довідки №375/02-30 Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 24 вересня 2015 року вбачається, що ОСОБА_7 на день смерті 10 серпня 2009 року, значилася зареєстрованою за адресою в домоволодінні №135 в с.Новомиколаївка Шевченківського району Харківської області по вул. Свердлова, згідно запису в погосподарській книзі за 2006-2010 роки, особистий рахунок №149. На день смерті мала склад сімї: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 невістка, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 онук, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4 - онука, які на день смерті спадкодавці проживали і були зареєстровані в даному будинку, на даний час проживають та зареєстровані в вищезазначеному будинку.

З відповіді Печенізькою державною нотаріальною конторою Харківської області від 23 лютого 2016 року вбачається ,що після смерті ОСОБА_7 , померлої 10 серпня 2009 року , спадкова справа не заводилась,заповітів на території Харківської області не зареєстровано.

Відповідно до довідки №44/01-08 виданої Печенізькою державною нотаріальною конторою Харківської області від 09 березня 2016 року та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру щодо ОСОБА_8, померлого 29 серпня 2012 року, вбачається що на території Харківської області заповіти він імені померлого не посвідчувалися. Після його смерті ОСОБА_9 державною нотаріальною конторою Харківської області 19 березня 2014 року, було заведено спадкову справу №28/2014 року та того ж дня були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_8 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :02:002:0253 на імя його спадкоємців, які спадщину прийняли, тим, що відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України, проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме: дружині ОСОБА_4, сину - ОСОБА_6, дочці ОСОБА_12 по 1/3 частці кожному. Заяв від інших спадкоємців не надходило.

Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року.

Згідно до ст.1216 Цивільного кодексу України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємиців).

За правилами до ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Сттатею 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини ст.1270 Цивільного кодексу України встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України встановлено , якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України,не подав заяву про прийняття спадщини він вважається таким ,що її не прийняв. За позовом спадкоємця,відповідно до положень частини 3 вищевказаної статті, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк,достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно матеріалів справи позивач звернувся до суду у січні 2016 року, з пояснень наданих в судовому засіданні зазначив,що після поховання матері вони з братом домовились про поділ спадщини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначив,що дійсно брати домовились про поділ спадщини таким чином , що земельна ділянка буде переоформлена на ОСОБА_8, свідок мав намір обробляти дану земельну ділянку , а дохід він неї буде поділений між братами.

Таким чином, суд дійшов до висновку , що пояснення позивача в частині того ,що він не знав про належне йому право на спадщину, свого підтвердження не знайшли. Будь яких зрозумілих причин , чому своєчасно не звернувся до відповідних органів за отриманням спадщини суду не надав. Доказів прийняття спадщини відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України , також суду не представив.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що вирішуючи питання визнання права власності на спадкове майно за законом (продовження строку), суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши надані докази у їх сукупності ,надавши їм належну правову оцінку ,враховуючи ,що причини пропуску строку прийняття спадщини зазначені позивачем , не можуть бути визнані об'єктивними, непереборними та істотними, суд дійшов до висновку ,що позовні вимоги ОСОБА_1 є не доведеними та такими,що не підлягають задоволенню.

Сплачені судові витрати , відповідно до положень ч.1 ст.89 ЦПК України, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.. 10,11,60,209, 212-215 ЦПК України, ст. 1216,1218,1261,1270,1272Цивільного кодексу України , п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України, суд-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: