АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/292/15-ц Головуючий в 1 інстанції - Ткаченко С.В.
Провадження №22ц/774/1954/К/16 Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

за участі секретаря: Гладиш К.І.

за участі відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2;

позивача ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою та відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою та відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що 14 березня 2014 року відповідач отримав від неї в борг грошові кошти в розмірі 9 000 грн. строком до 21.03.2014 р., а 02.04.2014 р. відповідач отримав від неї кошти в розмірі 5 000 грн. строком до 09.04.2014 р., про що власноруч склав розписки. За обома розписками відповідач зобов'язувався повернути кошти, а вразі несплати боргу виплачувати 1% за кожен день прострочення платежу. Однак до теперішнього часу відповідач борг за розписками не повернув.

Позов неодноразово уточнювався і в останній його редакції позивач просила суд стягнути з відповідача суму заборгованості за розпискою від 14.03.2014 р. - 9000 грн., проценти у розмірі 76140 грн., інфляційні у розмірі 16877 грн..; суму заборгованості за розпискою від 02.04.2014 р. - 5000 грн. проценти 41 350 грн., інфляційні 8 637 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1679,36 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за розпискою від 14.03.2014 р. - 9000 грн., проценти у розмірі 76140 грн., інфляційні у розмірі 16877 грн. та суму заборгованості за розпискою від 02.04.2014 р. - 5000 грн. проценти 41 350 грн., інфляційні 8 637 грн.

Всього стягнуто 157004 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по справі - судовий збір в розмірі 1679 грн. 36 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на не обґрунтованість рішення суду.

Так судом не враховано, що відповідач брав кошти не особисто для себе, а від імені будівельного управління на придбання будівельних матеріалів на переобладнання квартири позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд вірно встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і обґрунтовано, відповідно до норм матеріального та процесуального закону, задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ст.1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що між позивачем і відповідачем був укладений договір позики та встановлено факт невиконання відповідачем грошового зобов'язання, тому вимоги позивача щодо стягнення основного боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи та підтверджується оригіналом розписки, складеної 14 березня 2014 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв борг у ОСОБА_3 суму в розмірі 9 000 грн. до 21 березня 2014 року, в якій зазначено, що у випадку неповернення 1% за кожен день прострочення (а.с. 89 - оригінал розписки), та оригіналом розписки, складеної 02 квітня 2014 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв борг у ОСОБА_3 суму в розмірі 5 000 грн. та зобов'язався повернути через тиждень 09 квітня 2014 року, в якій зазначено у випадку неповернення 1% штрафу (а.с. 88 - оригінал розписки).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що відповідач брав кошти не особисто для себе, а від імені будівельного управління на придбання будівельних матеріалів на переобладнання квартири позивача колегія суддів не приймає до уваги, оскільки оригінали розписок від 02 квітня 2014 року та 14 березня 2014 року містять чітке зазначення того, що кошти беруться саме в борг, а не на придбання будівельних матеріалів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач неодноразово брав кошти на придбання будівельних матеріалів на переобладнання квартири позивача, при цьому писав боргові розписки (а.с.73-78) також не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки вказані розписки не містять посилання на те, що кошти брались на придбання будівельних матеріалів, а свідчать лише про те, що кошти брались в борг.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Той факт, що між позивачем та ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 7» було укладено договір на будівельно-монтажні роботи в нежитловому приміщенні по вул. Подбельського 28/76 в м. Кривому Розі не є підтвердженням того, що гроші за борговими розписками ОСОБА_1 брав для придбання будівельних матеріалів. Крім того договір на будівельно-монтажні роботи в нежитловому приміщенні по вул. Подбельського 28/76 в м. Кривому Розі містить додаток, згідно якого вбачається, що ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 7» виконувало ремонті робити із зазначенням переліку робіт, їх вартості та вартості будівельного матеріалу.

На думку колегії суддів факт невиконання відповідачем грошового зобов'язання є встановленим, тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги позивача щодо стягнення основного боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів підлягають задоволенню.

Рішення суду першої інстанції в частині розміру процентів та інфляції не оскаржено, тому не переглядається в цій частині судом апеляційної інстанції.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а тому, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги та про залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 серпня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: