Справа № 433/1711/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.16

26.02.2016 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретаря - Рєзнікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Млін-Сервіс» про стягнення заборгованості, зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України» про визнання договору поруки припиненим-

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2015 року позивач ПАТ « Державний експортно - імпортний банк України» в особі філії АТ « Укрексімбанк» , від імені якого діє представник за довіреністю, звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Генеральною угодою № 61113N2 від 20.09.2013 року та укладеним в її рамках Кредитним договором №61113К10 від 20.09.2013 року в сумі 2 095 638 (два мільйони девяносто пять тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 54 копійки, яка складається з: 999 990,89 гривень прострочена заборгованість за кредитом (основним боргом); 180 915,00 гривень прострочені проценти за користування кредитом (основним боргом); 4 548,39 гривень прострочена комісія за управління кредитом; 108 330,73 гривень пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 29 201,60 гривень пеня за несвоєчасну оплату процентів;909,70 гривень пеня за несвоєчасну сплату комісій; 28 866,36 гривень 3% річних згідно ст..625 ЦК України; 590 175,87 гривень штрафи від інфляції згідно ст..625 ЦК України; 152 700,00 гривень штрафні санкції.

Позов обґрунтував тим, що в рамках Генеральної угоди № 61113N2 від 20.09.2013 року, яка регулює загальні засади співпраці між ОСОБА_2 та Позичальником щодо фінансування довгострокової програми по розвитку діяльності Позичальника , укладеної між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Млін-Сервіс» був укладений Кредитний договір №61113К10 від 20.09.2013 року, за умовами якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Млін-Сервіс» отримало відновлювальну кредитну лінію в розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень з кінцевим терміном погашення кредиту 19.09.2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом за фіксованою ставкою в розмірі 19,5% річних та в порядку, встановленому Кредитним договором, а також зі сплатою комісії за управління кредитною лінією в розмірі 0,1% щомісячно від ліміту кредитної лінії в порядку, встановленому п.4 Кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору Позичальник взяв на себе зобовязання погашати Кредит в строки зазначені в Графіку надання та погашення Кредиту, сплачувати проценти за користування Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобовязань за Генеральною угодою № 61113N2 від 20.09.2013 року та кредитного договору № №61113К10 від 20.09.2013 року , між фізичною особою ОСОБА_1 та позивачем ПАТ « Державний експортно - імпортний банк України» був укладений Договір поруки №61113Р12 від 20.09.2013 року згідно з яким Поручитель

зобовязався перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобовязання щодо відшкодування суми кредитів, процентів, штрафних санкцій, а також всіх та будь-яких витрат, повязаних з наданням та обслуговуванням кредиту.

Враховуючи , що строк користування кредитними коштами сплинув 19.09.2014 року , проте Товариством з обмеженою відповідальністю «Млін-Сервіс» зобов.язання за Генеральною угодою та за кредитним договором не були виконані, утворилась вищезазначена заборгованість, про яку позивач не мав можливості повідомити ні боржника ні поручителя на підставі листа УДППЗ « Укрпошти» від 30.04.2015 року , згідно з яким пересилання пошти до м. Луганськ не здійснюється починаючи з 27.11.2014 року , позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідача, як фінансового поручителя, а також понесені судові витрати .

В зустрічному позові ОСОБА_1 до ПАТ « Державний експортно- імпортний банк України» в особі філії АТ « Укрексімбанк», який надійшов на адресу суду 19.10.2015 року ОСОБА_3 просить визнати Договір поруки №61113Р12 від 20.09.2013 року укладений між ним та відповідачем припиненим.

В обгрунтування позовної вимоги зазначив, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі,якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6-ти місяців від дня настання строку виконання основного зобов.язання не пред,явить вимоги до поручителя. Відповідач після закінчення строку користування кредитними коштами 19.09.2014 року у шестимісячний строк вимоги до нього, як до поручителя не пред,являв, позову до суду не направляв , а тому на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України порука вважається припиненою. Посилання відповідача на те, що «Укрпошта» у м. Луганську не працювала з 27.11.2014 року, як на не можливість надіслати йому повідомлення вважає безпідставними, оскільки згідно з п. 8.4 Кредитного договору будь-яке повідомлення, що надсилається згідно з цим Договором, повинно надаватися у письмовій формі із дотриманням відповідної процедури при доставці особисто, поштою, телексом чи факсом на адресу відповідної сторони або на адресу, яку відповідна сторона повідомить іншу. Зазначає, що номера телефонів та факту, зазначені у Договорі не змінювались, а також що відповідачу нічого не перешкоджало пред,явити позов до суду. Крім того послався на те, що рішенням Господарського суду Луганської області від 07.10.2015 року вже було стягнуто з ТОВ « Млін- Сервіс» заборгованість за Кредитним договором №61113К10 від 20.09.2013 року у сумі 999 990, 89 гривень , що свідчить про те, що банк намагається стягнути повторно кошти ще й нього, як з поручителя, що є безпідставним.

30.11.2015 року на адресу суду надійшли письмові заперечення на зустрічний позов від ПАТ « Державний експортно - імпортний банк України», згідно з якими він посилається на п. 4.1.7 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 2 листопада 2014 року № 1 « Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» відповідно до якої « пред,явленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги про погашення боргу ( залежно від умов договору)». Виходячи з цього зазначає, що у зв,язку з невиконанням Позичальником своїх зобов,язань за Генеральною угодою та кредитним договором, строк виконання яких сплинув 19.09.2014 року, ОСОБА_2 була підготовлена письмова вимога для надіслання поручителю вимоги про погашення простроченої заборгованості в межах шестимісячного строку, але переслати цю вимогу не виявилося можливим, оскільки з 27.11.2014 року пересилання поштою до м. Луганськ не здійснюється. Застосувати інші форми повідомлень, які передбачені п. 8.4 Кредитного договору Банк не мав можливості, оскільки поручителем при укладенні договору поруки було повідомлено тільки про наявність мобільного телефону, з яким звязок був відсутній , телефони та факс Позичальника також не відповідали, тому вибрати інший спосіб повідомлення позивач не мав можливості, а про нові телефони та нову адресу відповідач ОСОБА_2 не повідомляв. Щодо наявності рішення Господарського суду Луганської області, на яке послався позивач ОСОБА_3 Банк зазначив, що дане рішення було оскаржене і заходиться на розгляді у Донецькому апеляційному господарському суді, що твердження позивача про стягнення заборгованості у подвійному розмірі не заслуговує на увагу , оскільки відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов,язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники і крім того, відповідно до статті 557 ЦК України, боржник, який виконав зобов,язання забезпечене порукою,

повинен негайно повідомити про це поручителя, а поручитель який виконав зобов.язання, забезпечене порукою, у зв,язку з не направленням йому боржником повідомлення про виконання ним свого обов,язку, має право стягнути з кредитора безпідставно одержане або пред,явити зворотну вимогу до боржника. Тобто подвійне стягнення неможливе.

В судове засідання представник позивача за первісним позовом не зявився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином ( шляхом надіслання телефонограм) . В заяві, яка надійшла до суду 10.09.2015 року просив розглянути справу у його відсутність, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 також в судове засідання не з'явився, подав клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, просив задовольнити його зустрічний позов, а позов ПАТ « Державний експортно- імпортний банк України» в особі філії АТ « Укрексімбанк» до нього про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічна позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 20.09.2013 року між ПАТ « Державно експортно- імпортний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Млін-Сервіс» було укладено Генеральну угоду №61113N2 зі змінами та доповненнями (а.с. 7-15). Відповідно до п 1.1 ст.1 Генеральної угоди, зазначена угода регулює загальні засади співпраці між ОСОБА_2 та Позичальником щодо фінансування довгострокової програми по розвитку діяльності позичальника. Згідно з умовами вищезазначеної Генеральної угоди Банк проводить кредитні операції в межах загального ліміту заборгованості в розмірі 1 000 000,00 гривень з терміном користування кредитними коштами до 19.09.2016 року на підставі та з урахуванням умов кредитних договорів, укладених в рамках Генеральної угоди. Згідно з умовами Генеральної угоди Позичальник взяв на себе обовязок своєчасно та у повному обсязі погашати ОСОБА_2 заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі за Кредитним договором (п. 5.2.6 ст.5 Генеральної угоди).

В рамках Генеральної угоди між ПАТ « Державно експортно- імпортний банк України» та ТОВ «Млін-Сервіс» був укладений Кредитний договір №61113К10 від 20.09.2013 року. Відповідно до ст..3 Кредитного договору, Банк відкрив Позичальникові відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом 1 000 000,00 гривень з кінцевим терміном погашення кредиту 19 вересня 2014 року. Ціль кредиту фінансування обігових коштів, проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником у розмірі 19,5% річних. Згідно з п.3.3.1 Кредит надається у безготівковій формі в межах наданого забезпечення і тільки після укладення Гарантійних документів, в т.ч. договорів фінансової поруки. Кредит використовується на умовах та на цілі, визначені договором.

Згідно з п.3.6.1 та 3.6.2 Кредитного договору, Позичальник може здійснити дострокове погашення будь-якої частини кредиту попередивши про це Банк не менше ніж за 10 календарних днів, без обмеження кількості та розміру платежів та зобовязаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом та інших належних до сплати платежів за договором, якщо: кошти, надані ОСОБА_2, повернуті Позичальникові незалежно від причин повернення не пізніше наступного дня після отримання Позичальником таких коштів; якщо Позичальник використав кредитні кошти не за цільовим призначенням, протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги ОСОБА_2 в сумі Кредиту, використаної не за цільовим призначенням; протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги ОСОБА_2 про таке дострокове погашення у випадку, якщо порушено провадження у справі про банкрутство Позичальника та/або Поручителя; протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги ОСОБА_2 про таке дострокове погашення у разі, якщо відбувся інший, випадок, передбачений Договором чи Гарантійними Документами; протягом 10 календарних днів після отримання

письмової вимоги ОСОБА_2 про таке дострокове погашення, у випадку, якщо це передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до п.8.4 Кредитного договору, будь-яке повідомлення, що надсилається згідно з цим договором, повинно подаватись у письмовій формі із дотриманням відповідних процедур при доставці особисто, поштою, телексом чи факсом на адресу відповідної Сторони.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

20.09.2013 року у виконання зобов,язань за кредитним договором №61113К10 від 20.09.2013 року між ПАТ « Державно експортно - імпортний банк України» та ОСОБА_1 був укладений Договір поруки №61113Р12, відповідно до якого поручитель ОСОБА_1 зобовязався перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Позичальником основного зобовязання. У випадку невиконання Позичальником основного зобовязання Кредитор має право вимагати виконання цього зобовязання у Поручителя та/або Позичальника як у солідарних боржників (а.с.30).

Відповідно до п.4.4 вищезазначеного Договору, поручитель зобовязаний у разі одержання письмової вимоги Кредитора про невиконання або неналежне виконання Позичальником основного зобовязання та/або в разі виникнення у Кредитора права вимагати обовязкового дострокового виконання основного зобовязання повідомити про це Позичальника, а в разі предявлення позову подати клопотання про залучення Позичальника до участі у справі; нести солідарну відповідальність за невиконання Позичальником основного зобовязання.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із правовою позицією, висловленою ВСУ від 24.09.2014 року по справі №6-106цс14 про визнання договору поруки припиненим за змістом ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за основним договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Відповідно до правової позиції ВСУ у справі №6-53цс14, регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності ч.4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст.559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване у ч.4 ст.559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умов чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України від 11 листопада 2015 року у справі №6-2056цс15, порука є строковим зобовязанням, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Договором поруки №61113Р12 від 12.09.2013 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами даного договору зазначено, що він діє до повного виконання основного зобовязання.

Як видно з матеріалів справи Кредитний договір № 61113К10 від 20 вересня 2013 року між позивачем АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «Млін-Сервіс» було укладено на строк 12 місяців, тобто з 20 вересня 2013 року по 19 вересня 2014 року, але позивач не скористався своїм правом дострокового стягнення з відповідача ТОВ «Млін-Сервіс» та поручителя ОСОБА_1 заборгованості за договором, крім того не звернувся до поручителя ОСОБА_1 з вимогою про погашення боргу або предявлення до нього позову протягом встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку.

Відповідач вимоги до ОСОБА_1, як до поручителя не пред`являв, позову до суду не направляв. Посилання відповідача на те, що «Укрпошта» у м. Луганську не працювала з 27.11.2014 року, як не на можливість відповідачу надіслати повідомлення поручителю є безпідставними виходячи з наступного.

Строк для пред`явлення вимоги почався з 19.09.2014 року.

Згідно п. 8.4. кредитного договору від 20.09.2013 року №61113К10 будь-яке повідомлення, що надсилається згідно з цим договором, повинно надаватися у письмовій формі із дотримання відповідних процедур при доставці особисто, поштою, телексом чи факсом на адресу відповідної сторони або на адресу, яку відповідна сторона повідомить іншу.

Тобто, вимогу не обов`язково було надсилати поштою, а можливо було вибрати інший варіант доставки. Номера телефонів та факсу зазначені в договорі не змінювалися.

Не виключалася й можливість пред`явлення позову до суду, що теж не було зроблено банком.

Оскільки матеріали справи не містять даних про пред'явлення вимоги до поручителя шляхом направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу або пред'явлення до нього позову до 19.03.2015 року, а позов надійшов до суду 28 липня 2015 року, суд приходить до висновку про відмову у позові АТ « Укрексімбанк» до ОСОБА_1І третя особа ТОВ Млін-Сервіс» про стягнення заборгованості, зустрічний позов ОСОБА_1І до АТ « Укрексімбанк» про визнання договору поруки припиненим підлягає задоволенню.

На підставі 525, 526, 553, 554 559, 610,611, 625,628, 638 , 1049 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 17.09.2014 року у справі за № 6-53 цс14, Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.09.2014 року у справі за № 6-106 цс 14 , Постанови Пленуму Верховного суду України від 11.11.2015 року у справі за № 6-2056 цс15, керуючись, ст. ст. 10,11, 60, 88,. 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ « Укрексімбанк» м. Луганська до ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Млін-Сервіс» про стягнення заборгованості відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ « Укрексімбанк» м. Луганська про визнання договору поруки припиненим -задовольнити.

Припинити договір поруки укладений між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 від 20 вересня 2013 року за № 61113Р12 у забезпечення виконання зобов,язань ТОВ «Млін-Сервіс» за Генеральною угодою № 61113N2 від 20.09.2013 року та кредитним договором від 20 вересня 2013 року № 61113К10.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 487,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Троїцький районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.В.Крівоклякіна