АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26 травня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1, останньою отримано кредит у розмірі 15500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між нею та банком кредитний договір.

Посилаючись на порушення умов договору, неналежне виконання зобов'язання, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 440 грн. 06 коп., яка складається з наступного: 14 894 грн. 86 коп. - заборгованість за кредитом, 5592 грн. 44 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 408 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1044 грн. 76 коп. - штраф (процентна складова) та 243 грн. 60 коп. судових витрат.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник товариства, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання на виклики ОСОБА_1 не з'являлася, згідно даних відмітки відповідального працівника поштового зв'язку, за останнім відомим місцем реєстрації відповідачка не проживає, у зв'язку з чим її виклик в судове засідання було здійснено шляхом оголошення в пресі (а.с.92, 129).

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, 26 травня 2008 року ОСОБА_1 складена та підписана Заява про оформлення кредитки «Універсальна», з кредитним лімітом у сумі 1500 грн., з базовою процентною ставкою за кредитом 3,0% на місяць на залишок заборгованості (а.с.10).

Згідно до розрахунку, наявного в матеріалах справи сума заборгованості ОСОБА_1 перед банком складає 22440 грн. 06 коп., з яких: заборгованість за кредитом, в сумі 14894 грн. 86 коп., заборгованість за процентами, в сумі 5592 грн. 44 коп., в тому числі 711 грн. 31 коп. - несплачені проценти на поточну заборгованість, 4881 грн. 13 коп. - несплачені проценти на прострочену заборгованість, комісія, в сумі 408 грн., заборгованість по штрафам, в сумі 1544 грн. 76 коп. (а.с.103-115).

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що відповідачка не підписувала Умови і правила надання банківських послуг, а ця обставина виключає існування між сторонами належно складеного кредитно-заставного договору; що відсутні докази збільшення кредитного ліміту та зарахування коштів на картрахунок.

Проте, з таким висновком районного суду погодитися не можна, остільки суд належним чином не встановив характер правовідносин, які виникли між сторонами спору, та обставини справи, які є предметом доказування по цій справі.

Відповідно до п.п.1.1 п.1 Розділу І Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», останні визначають умови на яких пропонуються клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, зазначені в Заяві та в Пам'ятці клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується клієнтом, та таким чином, клієнт дає свою згоду, на те, що Заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить укладений Договір про надання банківських послуг (а.с.11).

Згідно п.п. 3.1. п.3 Розділу І Умов та Правил надання банківських послуг, для надання банківських послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки, їх вид і термін дії визначений в Заяві та в Пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, вказана в розділі «Відмітки банку» заяви (а.с.12).

Підпунктом 3.5 п. З Розділу І Умов та Правил надання банківських визначено, що Пам'ятка клієнта оформлюється і являється невід'ємною частиною договору тільки у випадках оформлення і видачі платіжної картки за кредитною схемою.

Згідно п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 міс. з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення строку дії договору, він автоматично пролонговується на такий же строк (а.с.15).

Згідно інформації, викладеній у заяві ОСОБА_1 про оформлення кредитки «Універсальна», остання підтвердила, що вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, та висловила свою згоду з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг.

Встановивши, що відповідачкою була підписана заява від 26 травня 2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, районний суд відмовив у задоволенні позову про стягнення заборгованості з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постановах у справах № 6-16цс15 та №6- 240цс14.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу, що за результатами розгляду справ № 6-16цс15 та №6-240цс14, суд вищої інстанції висловив правову позицію щодо застосування судом положень ч.1 ст. 259 ЦК України в частині збільшення строку позовної давності, а згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року в справі №6-738цс15, ні загальна, ні спеціальна позовна давність без заяви сторони правовідносин застосуванню не підлягає.

У заявленому по даній справі спорі доведенню підлягає наявність між сторонами кредитних правовідносин та виконання зобов'язань кредитором щодо надання коштів, а боржником - щодо повернення коштів в обумовлені сторонами строки.

У частинах 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідачка, підписавши вищезазначену анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», була повідомлена про зміст цих Умов та Правил, про що зазначено у самій заяві.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом не встановлено, що надані до позову Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» відрізняються від змісту відповідних Умов та Правил, розміщених на офіційному сайті www.privatbank.ua ПАТ КБ «Приватбанк» у редакції, яка була чинною на момент підписання заяви позичальника.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення кредитної заборгованості, оскільки підписання заяви позичальника не вважається підписанням договору щодо Умов та Правил надання банківських послуг, - не можуть бути визнані обґрунтованими, тому що згідно з приписами положень статей 634, 638 ЦК України, підписавши заяву, відповідачка прийняла пропозицію позивача та приєдналася до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Позивач свої зобов'язання виконав, зворотне, ані відповідачкою, ані мотивами суду першої інстанції не спростовано, боржниця ж у свою чергу порушила визначені договором зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість.

За таких обставин, поклавши в основу свого рішення правову позицію Верховного суду України, висловлену в постановах у справах № 6-16 цс15 та №6- 240цс14, при цьому невірно її витлумачивши, судом було зроблено хибний висновок й відносно видачі картки клієнту та нарахування на його рахунок кредитних коштів.

Як вбачається з заяви про оформлення кредитки «Універсальна» від 26 травня 2008 року, банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт, банк інформує клієнта щодо розміру спершу встановленого кредитного ліміту клієнта (а.с.10 на звороті).

Зазначене узгоджується й з п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.12).

Тобто, зміна кредитного ліміту не потребує сповіщення про це клієнта й відбувається на розсуд банку.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума абоінше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг у випадку порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову (а.с.14 на звороті).

Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору (а.с.14). Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.13 на звороті) і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою (а.с.16). Відповідно до п.6.3 Умов та правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам (а.с.14).

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.14).

Піддавши сумніву існування між сторонами договірних відносин з підстав наявності розбіжностей, які містяться у заяві про надання кредиту, згідно якої ОСОБА_1 26 травня 2008 року просила позивача надати банківську послугу, проте згідно даних цієї ж заяви зазначено про відкриття рахунку раніше - 12 травня 2008 року (а.с.10), районний суд порушив принцип диспозитивності, передбачений положеннями ст.11 ЦПК України, остільки у справі відсутні заперечення ОСОБА_1 щодо існування таких відносин, а долученим до справи доказам про отримання відповідачкою кредиту належної оцінки суд в рішенні не надав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України районний суд сприяє всебічному і об'єктивному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

В порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України районний суд не сприяв всебічному і об'єктивному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не вжив заходів щодо доручення до справи особового рахунку, відкритого позивачем на ім'я відповідачки, що призвело до неповного з'ясування обставин справи.

З долученого до апеляційної скарги витягу з особового рахунку убачається, що ОСОБА_1, отримавши згідно заяви від 25 травня 2008 року картку, активно користувалася послугами банку, використовуючи надані банком грошові кошти, проводила розрахунково-касові операції, отримувала кошти готівкою, їй нараховувалися бонуси за покупки (а.с.70 -84).

Окрім цього, відповідно до даних особового рахунку, 29 лютого 2012р. відповідачка отримала нову картку, взамін раніше виданої, у зв'язку зі сплином строку її дії (а.с.70).

При цьому, долучений до справи розрахунок заборгованості чітко відображає операції за кредитним договором, в тому числі й містить відомості, коли змінювався розмір кредитного ліміту, отримувались кошти, нараховувалася заборгованість і відбувалося її періодичне погашення (а.с.3-9, 103-115).

Зазначені обставини свідчать про помилковість висновків районного суду про недоведеність заявленого по справі позову.

За таких обставин, рішення районного суду, як постановлене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору, підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до данихдолученого до справи розрахунку заборгованості, який узгоджується з витягом з особового рахунку, а також обставинами справи, з урахуванням уточнень, наданих в суді апеляційної інстанції в частині заборгованості за комісією (а.с.103-115) з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню кредитна заборгованість, в сумі 22440 грн. 06 коп., яка складається з заборгованості за кредитом, у сумі 14894 грн. 86 коп., заборгованості за процентами, в сумі 5592 грн. 44 коп., в тому числі 711 грн. 31 коп. - несплачені проценти на поточну заборгованість, 4881 грн. 13 коп. - несплачені проценти на прострочену заборгованість, комісії, в сумі 408 грн., заборгованості за штрафам, в сумі 1544 грн. 76 коп.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню понесені по справі судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 511 грн. 56 коп. ( 243,60+267,96=511,56) (а.с.22,69).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» кредитну заборгованість, в сумі 22440 грн. 06 коп., яка складається з заборгованості за кредитом, в сумі 14894 грн. 86 коп., заборгованості за процентами, в сумі 5592 грн. 44 коп.,комісії, в сумі 408 грн., заборгованості за штрафам, в сумі 1544 грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати, в сумі 511 грн. 56 коп.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/6740/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7072/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.