Справа № 463/2841/16-ц
Провадження № 2/463/1483/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

12 жовтня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді - Лакомської Ж. І.

при секретарі с/з - Коник О.Б.

за участю позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Просто - страхування» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовом до суду, просив стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 11007,27 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі заяви ОСОБА_4, як потерпілої особи внаслідок пошкодження його майна - транспортного засобу «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1, в результаті дорожньо-транспортної пригоди вчиненої 26.09.2013 року з вини ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована на момент пригоди згідно полісу від 13.04.2013 року № АЕ/1675520, ними було виплачено страхове відшкодування в розмірі 11007,27 грн. Однак страхувальник про подію дорожньо-транспортної пригоди повідомив їх, як страховика в порушення положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», лише 27.12.2013 року, а тому у відповідності до ст. 38.1.1 Закону до них перейшло право регресної вимоги про відшкодування за рахунок страхувальника понесених витрат на виплату страхового відшкодування потерпілій особі внаслідок ДТП. Просить позов задоволити.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному розмірі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не з'явився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим і від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.09.2013 року о 15.00 год. на перехресті вул. Наукова - Симоненка у м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, який належить ОСОБА_4 на праві власності.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 08.04.2014 року (а.с. 6-7) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України, зокрема у тому що внаслідок його винних дій відбулася зазначена вище дорожньо-транспортна пригода, однак провадження в справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст. 38 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 05.05.2014 року (а.с. 8-9) постанову Личаківського районного суду м. Львова від 08.04.2014 року залишено без змін.

Як вбачається із полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.04.2013 року № АЕ/1675520 (а.с. 3), на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Просто - Страхування».

Судом встановлено, що після звернення потерпілої особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_5 та на підставі страхового акту від 12.12.2014 року № 92777 (а.с. 35) було узгоджено розмір страхової виплати в сумі 77007,27 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 9800 від 12.01.2015 року (а.с. 36), вказана сума страхового відшкодування була виплачена ОСОБА_5 06.02.2015 року.

В той же час пп. 33.1.2 п. 33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

При цьому, положеннями п.п. «г» п.38.1.1 ст.38 Закону передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 (а.с. 39-40), страхувальник про настання страхового випадку повідомив страховика лише 27.12.2013 року.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 в порушення вимог закону несвоєчасно надав страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, при цьому жодного документального підтвердження поважності причин не виконання вимоги закону ні страховику, ні суду не подав, а тому суд вважає, що ПрАТ «Просто - Страхування» набула право регресної вимоги до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а тому позов слід задоволити.

При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 88 ЦПК України, зокрема відповідно до вимог ч. 1 даної статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з оригіналу платіжного доручення № 9383 від 26.05.2016 року (а.с. 43), позивачем при пред'явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 1378 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 215, 225, 226 ЦПК України, ст.ст. 33, 38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

в и р і ш и в:

Позов - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Приватного акціонерного товариства «Просто - Страхування» (), в порядку регресу, виплачену ОСОБА_4 суму коштів в якості страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13 квітня 2013 року № АЕ/1675520 в розмірі 11007 (одинадцять тисяч сім) грн. 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто - Страхування» 1378 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Лакомська Ж. І.