АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/594/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Карпусь С.А., Юзюка О.М.,

секретар Бондар О.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2015 року,

встановила:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ «КБ «Надра» зазначило, що 29 лютого 2008 року між сторонами укладено договір кредитної лінії № 41/МК/2008-840 і додаткову угоду № 1 до нього, за умовами яких банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 49 000 доларів США на строк до 27 лютого 2015 року під 14,4% річних. На прострочену заборгованість по кредиту проценти мали нараховуватися в розмірі 28,8% річних. ОСОБА_2 зобовязалася повернути позивачеві кредит і сплатити йому проценти за користування кредитними коштами згідно графіку, встановленому кредитним договором, натомість, відповідачка не виконала взятого на себе зобовязання, внаслідок чого банк нарахував неустойку. Станом на 20 квітня 2015 року заборгованість за кредитним договором складається з 9 935 доларів 64 центів США неповернутого кредиту, 1 659 доларів 24 центів США процентів, 45 076 грн. 01 коп. пені за прострочення сплати кредиту, 1 199 грн. 93 коп. штрафу за порушення умов договору.

За таких обставин ПАТ «КБ «Надра» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 11 594 долари 88 центів США заборгованості по кредиту та процентам і 46 275 грн. 94 коп. неустойки.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2015 року позов задоволено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив з того, що ОСОБА_2 не виконала грошового зобовязання за кредитним договором, унаслідок чого банк вправі стягнути з неї неповернутий кредит, проценти та неустойку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідачка ОСОБА_2, яка в установленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не зявилася.

Заслухавши учасника процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін і не застосував закон (ст. 61 Конституції України), який підлягав застосуванню.

У звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та порушенням судом норм матеріального права оскаржуване рішення в частині стягнення штрафу підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині вимог нового рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України має бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що 29 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 укладено договір кредитної лінії № 41/МК/2008-840 і додаткову угоду № 1 до нього, за умовами яких банк надав останній кредит у розмірі 49 000 доларів США на строк до 27 лютого 2015 року під 14,4% річних. На прострочену заборгованість по кредиту проценти мали нараховуватися в розмірі 28,8% річних.

ОСОБА_2 зобовязалася повернути кредит і сплатити проценти шляхом щомісячного внесення платежів на рахунок у банку згідно визначеного графіка.

30 листопада 2010 року ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 уклали додаткову угоду № 2 до договору кредитної лінії № 41/МК/2008-840 від 29 лютого 2008 року, згідно якої кредитний договір викладено у новій редакції. При цьому сторони визначили новий графік платежів за кредитним договором.

У разі прострочення виконання грошового зобовязання за кредитним договором ОСОБА_2 мала сплатити банку пеню в розмірі 1 процента від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. У випадку порушення строку повернення кредиту більше ніж на 30 календарних днів ОСОБА_2 зобовязалася сплатити позивачеві штраф у розмірі 0,5 % від суми невиконаного зобовязання.

ОСОБА_2 не виконала зобовязання за кредитним договором.

Станом на 20 квітня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором склала 11 594 долари 88 центів США, з яких: 9 935 доларів 64 центи США неповернутий кредит, 1 659 доларів 24 центи США проценти. Крім того, банк нарахував 45 076 грн. 01 коп. пені та 1 199 грн. 93 коп. штрафу.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 546 цього Кодексу встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_2 не виконала грошового зобовязання за кредитним договором, унаслідок чого ПАТ «КБ «Надра» вправі вимагати від неї повернення кредиту, сплати процентів і неустойки.

Доводи ОСОБА_2 щодо неправильності обчислення заборгованості за кредитним договором не ґрунтуються на фактичних матеріалах справи.

Умови кредитно договору (а.с. 8-14), виписки по рахунках (а.с. 102-195) і розрахунок заборгованості (а.с. 6-7) є зрозумілими та достатніми для висновку, що ОСОБА_2 не виконала свої зобовязання за кредитним договором, унаслідок чого виникла вказана заборгованість.

ОСОБА_2 не спростувала письмові докази щодо розміру заборгованості за кредитним договором.

За клопотанням ОСОБА_2 апеляційний суд ухвалою від 24 березня 2016 року призначив судово-економічну експертизу.

Згідно висновку експертизи № 1971 від 4 листопада 2016 року (т. 2 а.с. 16-27) в межах наявних матеріалів не видається за можливе встановити, чи відповідає розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за договором кредитної лінії № 41/МК/2008-840 від 29 лютого 2008 року та додатковими угодами до нього умовам кредитного договору та яка заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 20 квітня 2015 року через відсутність усіх документів. При цьому експерт встановив порушення банком строків і черговості зарахування коштів, які надходили від ОСОБА_2 на виконання зобовязання за цим договором.

Цей висновок експерта не узгоджується з нормами чинного законодавства, умовами укладеного сторонами кредитного договору та іншими матеріалами справи.

Так, експерт помилково виходив з того, що мала місце затримка зарахування банком коштів, які сплачені ОСОБА_2 за квитанцією № 542 від 23 серпня 2008 року. Цей платіж був внесений ОСОБА_2 у вихідний день (субота), тобто поза операційним часом банку, тому позивач відповідно до п.п. 8.1, 8.2 ст. 8 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.п. 2.10, 2.11 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 липня 2003 року за № 559/7880), правомірно зарахував цей платіж у перший робочий день банку (26 серпня 2008 року).

Крім того, експерт не врахував положення абз. 2 п. 2.8 кредитного договору, згідно якого при наявності несвоєчасного та/чи не в повному обємі виконання позичальником своїх обовязків щодо сплати платежів, передбачених цим договором, банк самостійно розподіляє грошові кошти, внесені позичальником на розподільчий рахунок згідно вищезазначеної черговості або іншої черговості, встановленої на розсуд банку. До того ж, з висновку експерта не вбачається, що застосований позивачем порядок зарахування коштів на погашення заборгованості за кредитним договором вплинув на розмір цієї заборгованості.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що названий висновок експерта є необґрунтованим і не може бути взятий судом до уваги.

Разом із тим, ОСОБА_2 не зверталася до суду з клопотанням про проведення повторної судово-економічної експертизи, яка б підтвердила розмір невиконаного нею грошового зобовязання.

Економічний аналіз розрахунку заборгованості та нарахування відсотків по договору кредитної лінії № 41/МК/2008-840 від 29 лютого 2008 року, який 26 серпня 2015 року був складений приватним підприємством «ПрофБухСервіс» (а.с. 51-53), є неналежним доказом.

Цей аналіз не ґрунтується на умовах укладеного сторонами кредитного договору та фактичних обставинах справи. Зокрема, при його складанні не враховано в повній мірі суми та строки внесення позичальником коштів, розмір процентної ставки на прострочену заборгованість, нарахування банком неустойки та черговість зарахування платежів на погашення заборгованості за договором.

Отже, названий аналіз не може бути врахований судом.

Посилання ОСОБА_2 на фальшивість додаткової угоди № 2 до договору кредитної лінії № 41/МК/2008-840 від 29 лютого 2008 року, що укладена сторонами 30 листопада 2010 року, є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Дана норма визначає презумпцію правомірності правочину, якщо не доведено його недійсність.

ОСОБА_2 не надала суду доказів того, що вона не підписувала додаткову угоду, а в апеляційному суді відповідачка відмовилася від проведення почеркознавчої експертизи. До того ж, для її укладення ОСОБА_2 надала банку документи про страхування предмету іпотеки, склад сімї та здійснення нею підприємницької діяльності (а.с. 203-211), а в подальшому відповідачка виконувала умови вказаної угоди.

Судом не встановлено підстав, передбачених ч. 3 ст. 551 ЦК України, для зменшення розміру неустойки, а тому твердження ОСОБА_2 про неправильність рішення суду в цій частині не заслуговують на увагу.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

В цій частині рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом із тим, вирішуючи позов в частині вимог про стягнення неустойки, суд припустився помилки.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору (п. 4.2) передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

Одночасно, пунктом 4.3 кредитного договору передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків повернення кредиту більше ніж на 30 днів.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається.

За таких обставин позов ПАТ «КБ «Надра» в частині стягнення з відповідачки 1 199 грн. 93 коп. не може бути задоволений.

В цій частині рішення суду підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, оскільки в даному випадку мало місце неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» підлягає стягненню 11 594 долари 88 центів США заборгованості по кредиту та процентам і 45 076 грн. 01 коп. пені.

При розподілі судових витрат, апеляційний суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 290 436 грн. 91 коп. і задоволено на суму 289 236 грн. 98 коп., тобто на 99,59 % (289236,98х100:290436,91).

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь держави слід присудити 2 892 грн. 45 коп. (2904,36х99,59:100) судового збору.

Ухвалою апеляційного суду від 23 лютого 2016 року відстрочено сплату ОСОБА_2 судового збору за подання апеляційної скарги (3 194 грн. 80 коп.) до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі. З указаної суми 3 181 грн. 70 коп. (3194,80х99,59:100) має бути стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2015 року в частині стягнення штрафу скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове рішення, змінити розподіл судових витрат.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 11 594 долари 88 центів США заборгованості по кредиту та процентам і 45 076 грн. 01 коп. пені.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2 892 грн. 45 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (отримувач: УК у м. Хмельницькому (22030101), код отримувача (ЄДРПОУ) 38045529, р/р 0002 в ГУДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013; призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), код класифікації доходів 22030101) 3 181 грн. 70 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_3

Судді: /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_5

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27