Справа № 405/5392/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

за участю секретаря Волошиної І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», приватне підприємство «АДН» про звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в обґрунтування якого зазначив, що 17.07.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ТОВ «АДН» було укладено кредитний договір № 21/К-07 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, за яким банк надав Позичальнику кредит в сумі 375 000,00 грн., а Позичальник взяв на себе зобовязання до 16 липня 2012 року включно в порядку, строки та на умовах, передбачених Кредитним Договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 18,5 % річних, комісії та штрафні санкції.

З метою забезпечення виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір від 17.07.2007 року, за яким передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 82, корп. №1, що у будинку № 24 по вул. Полтавській у м. Кіровограді.

05.09.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (Установник управління), товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (Управитель) та Національним банком України було укладено договір № 31-Л про передавання в управління непроданих активів, згідно з п.1.1 якого установник управління передає в управління управителеві активи, наявні на балансі установника управління на дату укладання цього договору, а управитель приймає в управління активи і зобовязується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів установника управління за рахунок активів. Перелік активів наведений в Додатку 1 до договору. Вигодонабувачами за договором є кредитори установника управління, які на дату підписання договору внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів установника управління та кредитори, вимоги яких виникли під час здійснення ліквідаційної процедури установника управління та розрахунки з якими не проведені.

Таким чином, враховуючи те, що ні Позичальником, ні відповідачем заборгованість, яка виникла за Кредитним договором № 21/К-07 від 17.07.2007 року у звязку з неналежним його виконанням не погашалась, посилаючись на викладені в позові обставини, позивач з даним позовом звернувся до суду.

Представник позивача у судове засідання з`явився, надав пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та посилаючись на викладені в позові обставини позов просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання зявився, надав пояснення, відповідно до яких заявлений позов не визнав, надав заяву про застосування у спірних відносинах строку позовної давності, у звязку з чим в задоволенні позову просив відмовити.

Треті особи у судове засідання не зявилися, проте про день, час та місце розгляду справи були повідомлені.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 липня 2007 року між третіми особами: ТОВ «Укрпромбанк» та ТОВ «АДН» було укладено Кредитний договір № 21/К-07 на відкриття відновлювальної кредитної лінії в національній валюті, згідно з яким ТОВ «Укрпромбанк» надав ТОВ «АДН» кредит в сумі 375 000, 00 гривень, а ТОВ «АДН» отримало кошти та зобовязалося в строк по 16 липня 2012 року включно в порядку, строки та на умовах, передбачених Кредитним договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 18,5 % річних, комісії та штрафні санкції і у випадках, передбачених Кредитним договором.

Зобовязання за Кредитним договором Банком виконано в повному обсязі. Тобто, кошти третьою особою - ТОВ «АДН» від ТОВ «Укрпромбанк» були отримані, що не заперечувалося у судовому засіданні. Для надання кредиту та обліку нарахування відсотків були відкриті відповідні рахунки.

Зясованими фактичними даними та згідно досліджених матеріалів справи також встановлено, що з метою забезпечення виконання Позичальником - ТОВ «АДН» зобовязань за вказаним вище Кредитним договором між третьою особою - ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем 17 липня 2007 року було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за реєстровим номером 1970, за яким передано в іпотеку нерухоме майно квартиру, що розташована за адресою: Кіровоградська обл., м. Кіровоград, вул. Полтавська, будинок №24, корпус №1, квартира №82, яка належить відповідачу на праві власності на підставі Дублікату договору купівлі-продажу, виданого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 24 лютого 2006 року за реєстровим №3-255, взамін втраченого договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 06 серпня 1996 року за реєстровим №1-4347 та зареєстрованого обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 12 липня 2007 року у реєстровій книзі за №143, за реєстровим №21649, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим №13781572, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно №15216629 від 12.07.2007 р.

Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2010 № 19 відкликана банківська ліцензія у Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ініційована процедура ліквідації банку.

05.09.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (Установник управління), товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (Управитель) та Національним банком України було укладено договір № 31-Л про передавання в управління непроданих активів, згідно з п.1.1 якого установник управління передає в управління управителеві активи, наявні на балансі установника управління на дату укладання цього договору, а управитель приймає в управління активи і зобовязується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів установника управління за рахунок активів. Перелік активів наведений в Додатку 1 до договору. Вигодонабувачами за договором є кредитори установника управління, які на дату підписання договору внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів установника управління та кредитори, вимоги яких виникли під час здійснення ліквідаційної процедури установника управління та розрахунки з якими не проведені.

Відповідно до ч. 12 ст. 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність", яка застосовується до спірних правовідносин в силу п. 3 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у разі, якщо на момент закінчення строку ліквідації залишилися непроданими активи банку і негайний продаж матиме наслідком істотну втрату їх вартості, ліквідатор передає такі активи в управління визначеній Національним банком України юридичній особі, яка зобов'язана вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів.

Порядок передачі непроданих активів ліквідатором банку визначений главою 13 Розділу VI Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2001 № 369 (далі - Положення).

Так, згідно із п. 13.1 Положення ліквідатор у разі потреби передавання активів банку, які залишаються непроданими на час закінчення процедури ліквідації банку, негайний продаж яких матиме наслідком істотну втрату їх вартості, в управління іншій юридичній особі звертається до Національного банку з відповідною пропозицією згідно зі статтею 96 Закону про банки.

Як передбачено п. 13.5 Положення, комісія Національного банку приймає рішення про проведення конкурсу з визначення управителя та його затвердження за наявності обґрунтованого клопотання ліквідатора та позитивного висновку уповноваженого структурного підрозділу про надання згоди на передавання непроданих активів банку в управління юридичній особі.

Пунктом 13.9 Положення визначено, що за результатами конкурсу між банком, Національним банком і управителем укладається тристоронній договір (додаток 6 до цього Положення). Договір про передавання в управління непроданих активів від імені Національного банку підписує уповноважена посадова особа Національного банку.

Договір набирає чинності з дати його підписання.

Відповідно до п. 13.10 Положення ліквідатор передає управителю активи, а також документи щодо подальшого задоволення вимог кредиторів за рахунок цих активів на умовах, визначених у договорі (у тому числі перелік вимог кредиторів, які були включені до реєстру вимог кредиторів та залишилися незадоволеними на час закінчення ліквідаційної процедури банку, копію реєстру акціонерів банку, що ліквідовується, засвідчену реєстратором).

Таким чином, відповідно до п. 1.2 договору № 31-Л про передавання в управління непроданих активів, Управитель є довірчим власником отриманих в управління активів. До управителя не переходить право власності на ОСОБА_4. Обмеження права довірчої власності управителя встановлюється цим договором та законодавством.

Відповідно до умов зазначеного Договору ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» є довірчим власником отриманих в управління активів і має право: володіти, користуватися і розпоряджатися Активами відповідно до законодавства України та зазначеного Договору; бути процесуальним правонаступником ТОВ «Укрпромбанк» в справах, однією із сторін (учасників) яких є ТОВ «Укрпромбанк», а також правонаступником у виконавчих провадженнях, однією із сторін (учасників) є ТОВ «Укрпромбанк».

Відповідно до ч. 2 ст. 316 ЦК України право довірчої власності є особливим видом права власності, що виникає внаслідок закону або договору управління майном.

ЦК України у ч. 2 ст. 1029 містить правило, згідно з яким договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно. Договір №31-Л від 05.09.2013 в п.1.2. встановлює, що ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» є довірчим власником отриманих в управління активів.

Відповідно до ст.1033 ЦК України ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» діє без довіреності на виконання Договору №31-Л від 05.09.2013. Із змісту ч. 4 зазначеної статті ЦК України можна зробити висновок про те, що ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» здійснює від свого імені права на будь-яке майно, яке перебуває в його довірчій власності або в управлінні.

Серед інших активів переданих за Договором у довірчу власність від ТОВ «Укрпромбанк» до ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» є право вимоги за Кредитним договором №21/К-07 від 17.07.2007 року укладеними з ТОВ «АДН» (код за ЄДРПОУ №20632959).

Як визначено п. 13.11 Положення, управитель набуває прав сторони (учасника) у судових справах, у якій стороною (учасником) був банк, який ліквідовано, а також прав сторони (учасника) виконавчих проваджень за участю банку.

Аналогічне право управителя передбачено і п. 2.4. договору.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобовязується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пункт 1 статті 623 ЦК України зазначає, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Як вбачається з п. 4.1. Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати Предмет іпотеки, якщо у момент настання строку виконання основного зобовязання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та при несплаті або частковій несплаті процентів, при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлений кредитним договором строки.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Керуючись ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», згідно до якої у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, з причини порушення умов вказаного вище кредитного договору, що потягло за собою накопичення заборгованості за кредитним договором, позивач, відповідно до ст. 3 ЦПК України звернувся з даним позовом до суду.

Під час розгляду справи було встановлено порушення приватним підприємством «АДН» умов кредитного договору № 21/К-07 від 17.07.2007 року на відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно з яким, на забезпечення виконання вказаного кредитного договору, відповідач з уклав з ТОВ «Укрпромбанк» Іпотечний договір від 17.07.2007 року та передав в іпотеку квартиру № 82, корп. №1, що у будинку № 24 по вул. Полтавській у м. Кіровограді.

Загальна сума боргу третьої особи: приватного підприємства «АДН» перед позивачем, за станом на момент передачі активів в управління від третьої особи: ТОВ «Укрпромбанк», відповідно до акту приймання - передачі активів, з урахуванням тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами становить 265 319, 59 грн.

Згідно з п. 1.1. Договору Іпотеки, Іпотека забезпечує вимоги Іпотекодержателя за Кредитним договором № 21/К-07 від 17.07.2007 року на відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Таким чином, оскільки представником відповідача під час розгляду справи не було доведено дотримання третьою особою: приватним підприємством «АДН» та відповідачем умов договору в частині повернення кредитору коштів та процентів за користування кредитними коштами, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними.

Водночас, заперечуючи проти позову, представник відповідача заявив про пропущення позивачем строку на звернення до суду, у звязку з чим у спірних відносинах просив застосувати строк позовної давності та в задоволенні позову відмовити.

Як встановлено, відповідно до наявних матеріалів та зясованих обставин справи, 25.03.2009 року на адресу третьої особи: приватного підприємства «АДН» та відповідача, третьою особою: ТОВ «Укрпромбанк» було направлено листи вимоги про дострокове повне виконання зобовязань за кредитним договором № 21/К-07 від 17.07.2007 року, згідно з якими, протягом тридцяти днів з дня отримання даної вимоги вимагалося виконати основне зобовязання - сплатити на рахунок ТОВ «Укрпромбанк» борг у сумі 342 384, 37 грн. Тобто, починаючи з 25.04.2009 року позивач мав можливість звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Під час розгляду справи поважність причин пропуску строку позовної давності представником позивача не було повідомлено та питання щодо поновлення пропущеного строку для звернення до суду не порушувалося.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, який викладено у постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-126цс 13), який є обов'язковим для застосування судами України та відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ від 30.3.2012 року №5 (зі змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» а саме п. 31 «при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному звязку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Пунктом № 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

На час звернення з позовом до суду встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності минув.

За захистом своїх порушених прав та інтересів позивач звернувся до суду 21 липня 2015 року.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, яка згідно ст. 257 ЦК України становить три роки, у зв'язку з чим на підставі ч. 4 ст.267 ЦК України в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 212-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського

районного суду м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко