У х в а л а

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житловик плюс»,про усунення перешкод у користуванні майном, вселення, встановлення порядку користування та поділ особового рахунку,за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Улистопаді 2013 році ОСОБА_1, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном, вселення у квартиру, встановлення порядку користування житлом та поділ особового рахунку, який у ході розгляду справи уточнив, остаточно просив вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1, встановити порядок користування квартирою шляхом виділення ОСОБА_2 для проживання кімнати площею 12,2 кв. м у зазначеній квартирі, витребувати у відповідачів дублікати ключів від вхідних дверей, здійснити поділ особовий рахунок, відкрити окремий особовий рахунок на ім'я позивача з оплати комунальних послуг у кімнаті площею 12,2 кв. м та стягнути з відповідачів судові витрати.

У червні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4, через свого представника, в судовому засіданні подали зустрічну позовну заяву про припинення права власності ОСОБА_2 на частку у спільному майні.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року первісний первісний позов задоволено частково.

Вселено ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.

У решті позову відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року в частині вирішення вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов'язання вчинити дії, а також в частині встановлення порядку користування квартирою скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задоволено частково.

Усунено ОСОБА_2 перешкоди у користуванні ј частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надати ОСОБА_2 дублікати ключів від вхідних дверей квартири.

Встановлено порядок користування спірною квартирою: виділено у користування ОСОБА_2 жилу кімнату площею 12,2 кв. м; виділено у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дві житлові кімнати площею

21,5 кв. м та 20,7 кв. м; приміщення загального користування залишено у спільному користуванні співвласників.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5, просять ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій відповідно до ст. 212 ЦПК України повно і всебічно досліджено й оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено правову природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 є власницею ј частини квартири АДРЕСА_1, а тому дійшов обґрунтованого висновку про її вселення у квартиру.

Однак безпідставно не задовольнив позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов'язання відповідачів надати ключі від спірного житлового приміщення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов'язання вчинити дії, а також в частині встановлення порядку користування квартирою та задовольняючи вказані вимоги, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_2, як власниці

ј частини квартири, чинились перешкоди з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні її власністю, порядку користування квартирою між сторонами не встановлено.

Разом з тим, відмовляючи ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог про зобов'язання ТОВ «Житловик Плюс» укласти з нею окремий договір про надання комунальних послуг, суди правильно виходили із передчасності заявлених позовних вимог.

Відмовляючи у задоволені зустрічного позову, суди обґрунтовано дійшли висновку про те, що відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду за умови попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рахунок грошової компенсації ј частки у майні внесли на депозитний рахунок суду суму в розмірі 383 750 грн, яка а день ухвалення рішення виявилась недостатньою для відшкодування вартості частки у майні.

Зі змісту рішення суду апеляційної інстанції і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5,відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 рокута рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року у не скасованій частинізалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
П.О. Гвоздик
Ю.Г. Іваненко