Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Ступак О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Південні авіалінії», про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна» на рішення Приморського районного суду м Одеси від 17 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог станом на 3 квітня 2014 року просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна» (далі - ПрАТ «СК «Гута-Україна) страхову виплату за випадкову шкоду життю та здоров'ю відповідно до договору № 11-107-04-01/13 від 19 грудня 2012 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він придбав авіаквиток авіакомпанії у товаристві з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Південні авіалінії» (далі - Перевізник) на 13 лютого 2013 року за маршрутом «Одеса-Донецьк».

13 лютого 2013 року під час здійснення посадки в аеропорту м. Донецька о 16 год. 09 хв. літак АН-24РВ, реєстраційний номер UR-WRA, який виконував зазначений рейс, втратив швидкість та керованість, внаслідок чого лівим напівкрилом зіткнувся із землею та впав на поверхню аеродрому.

Катастрофа літака сталась через втрату швидкості під час заходу на посадку при складних метеорологічних умовах, до яких командир цього повітряного судна не був підготовлений та допущений.

Згідно авіаквитка і посадочного талону він знаходився у кріслі № 4с, розташованому у середній частині зазначеного літака.

Після авіакатастрофи його було доставлено до реанімаційного відділення обласної травматологічної лікарні у м. Донецьку, пізніше переведено до відділення інтенсивної терапії державної лікарні Державного підприємства «Одеська залізниця», де він перебував на стаціонарному лікуванні 38 днів, потім на амбулаторному лікуванні - 44 дні, а з 31 травня 2013 року - на стаціонарному лікуванні.

Відповідальність Перевізника перед пасажирами було застраховано ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» відповідно до договору від 19 грудня 2012 року № 11-107-04-01/13.

Після катастрофи Перевізник визнав факт завдання шкоди пасажирам літака та виплатив йому передплату завданої шкоди у розмірі 15 000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, та з огляду на виключність та неординарність зазначеного страхового випадку, реальну загрозу його життю під час авіакатастрофи, відмову ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» у добровільній виплаті страхового відшкодування, відповідно до Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735, а також умов укладеного між Перевізником та страховою компанією договору, позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив суд стягнути з ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» на свою користь страхову виплату у розмірі 2 109 999 грн 60 коп.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» на користь ОСОБА_3 страхову виплату за випадкову шкоду життю та здоров'ю пасажира повітряного судна ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії», передбачену договором від 19 грудня 2012 року № 11-107-04-01/13 у розмірі 2 109 999 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» на користь ОСОБА_3 страхову виплату за випадкову шкоду життю та здоров'ю пасажира повітряного судна ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії» передбачену договором від 19 грудня 2012 року № 11-107-04-01/13 у розмірі 113100 СПЗ, що складає 175 305 доларів США за винятком безумовної франшизи у розмірі 1 250 доларів США та попередньо сплачених 15 000 грн, а остаточно - 172 721,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 17 квітня 2014 року становить 1 943 484 грн 27 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» просить скасувати судові рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд (змінивши рішення лише в частині суми визначення розміру страхового відшкодування СПЗ), задовольняючи позов, виходив із того, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підтверджені належними доказами.

Такі висновки судів попередніх інстанцій є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону. При цьому доказам, поданим сторонами, судами надана належна правова оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Судами встановлено, що 19 грудня 2012 року між ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії» та ПрАТ «Страхова компанія «ГУТА-Україна» укладений договір № 11-107-04-01/13 обов'язкового страхування відповідальності експлуатанта повітряного судна за шкоду, заподіяну третім особам, та відповідальності повітряного перевізника за шкоду, заподіяну пасажирам, багажу, пошті, вантажу, строком з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року.

13 лютого 2013 року під час заходження на посадку в міжнародному аеропорту м. Донецька в 16 год. 09 хв., належний ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії» літак АН-24 РВ, реєстраційний номер UR-WRA, який здійснював чартерний рейс OTL 8971 маршрутом Одеса-Донецьк, втратив швидкість та керованість, внаслідок чого лівим напівкрилом зіткнувся з землею та впав на поверхню аеродрому. В результаті катастрофи повітряне судно було повністю зруйноване.

Відповідно до придбаного авіаквитка за № 65661 та посадочного талону, ОСОБА_3, як пасажир, під час вказаної авіакатастрофи знаходився в кріслі 4с салону цього літака.

Внаслідок аварії літака позивач зазнав тілесних ушкоджень, які згідно висновку експерта за №791 від 09.08.2013 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до вимог ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування» авіаційне страхування цивільної авіації є різновидом обов'язкового страхування.

Частина 2 Закону України «Про страхування» передбачає, що для здійснення обов'язкового страхування Кабінет Міністрів України, якщо інше не визначено законом, встановлює порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови ліцензування обов'язкового страхування, розміри страхових сум та максимальні розміри страхових тарифів або методику актуарних розрахунків.

Згідно з ч. 3 ст. 118 Повітряного кодексу Україниавіаперевізник зобов'язаний страхувати свою відповідальність за шкоду, заподіяну пасажирам, багажу, вантажу і пошті.

Відповідно до ст. 117 Повітряного кодексу України в Україні здійснюється обов'язкове авіаційне страхування цивільної авіації. Обов'язкове авіаційне страхування цивільної авіації здійснюється страховиками-резидентами, які отримали в установленому порядку ліцензію на здійснення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації. Порядок і правила здійснення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок − подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідальність ТОВ Авіакомпанії «Південні авіалінії» як експлуатанта повітряного судна АН-24РВ UR-WRA застрахована у ПрАТ «СК «Гута-Україна» відповідно до умов договору обов'язкового страхування відповідальності експлуатанта ПС/повітряного перевізника перед третіми особами, пасажирами від 19 грудня 2012 року № 11-107-04-01/13, який був чинним на момент авіакатастрофи.

Договором від 19 грудня 2012 року № 11-107-04-01/13 страхова сума юридичної відповідальні повітряного перевізника перед пасажирами за шкоду життю, здоров'ю, втрату пошкодження багажу пасажира, визначена в межах 190 280 доларів США перед одним пасажиром.

Після авіакатастрофи ПрАТ «СК «Гута-Україна» надіслала на адресу авіакомпанії додаток № 1 до договору від 19 грудня 2012 року, в якому запропонувала зменшити страхову суму юридичної відповідальності повітряного перевізника перед пасажирами за шкоду життю і здоров'ю, втрату чи пошкодження багажу перед одним пасажиром з 190 280 доларів США до 20 000 доларів США, проте зазначене доповнення авіакомпанією підписане не було.

ПрАТ «СК «Гута-Україна» було видано страховий сертифікат відповідальності експлуатанта за шкоду, заподіяну третім особам, пасажирам, багажу з лімітом відповідальності перед одним пасажиром у розмірі 190 280 доларів США, тобто з сумою, яка відповідала мінімальному страховому ліміту, визначеному законодавством.

Згідно із п. 1.1 ст. 1 договору страхування, укладеного між перевізником (страхувальник) та ПрАТ «СК «Гута-Україна» (страховик), останнє на умовах цього договору за обумовлену ним плату (страхову премію) бере на себе ризики, пов'язані із використанням повітряних суден, та зобов'язується надати страхове покриття у випадку завдання шкоди зазначеними в специфікації повітряними суднами третім особам та пасажирам (їх речам, багажу) у межах, строки, на умовах і способом, що визначені цим договором.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 ст. 3 договору страхування предметом страхування є майнові інтереси застрахованих осіб, які виникають внаслідок зобов'язань відшкодувати шкоду в порядку, встановленому законодавством, третім особам та пасажирам (їх правонаступникам), пов'язану з експлуатацією літака АН-24 РВ, реєстраційний № UR-WRA.

Частиною 1 глави 4 розділу XXVII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30 листопада 2012 року, передбачено розмір компенсації у випадку загибелі або тілесного ушкодження пасажирів сумою в 113100 СПЗ для кожного пасажира, якщо подія, яка стала причиною загибелі або ушкодження, відбулася на борту повітряного судна або під час посадки чи висадки пасажира.

Крім того, статтею 50 Монреальської конвенції (Україна прийняла Закон «Про приєднання України до Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень» від 17 грудня 2008 року № 685-VI, датою набрання чинності Конвенції для України визначене 6 травня 2009 року згідно з нотою ІКАО від 10 березня 2009 року та ст. 53 параграфа 7 Конвенції) встановлено вимогу про обов'язкове страхування, відповідно до якої авіаперевізники повинні представляти докази наявності договорів страхування, що гарантують отримання компенсації, без необхідності тривалого судового процесу.

Відповідно до Глави 6 Правил «Переведення валютних одиниць» суми, зазначені в спеціальних правах запозичення, у цьому розділі розглядаються як такі, що стосуються спеціальних прав запозичення, як вони визначені МВФ. Переведення таких сум у національну валюту у випадку судових розглядів або розглядів претензій пасажирів відбувається відповідно до вартості валют у спеціальних правах запозичення на дату ухвали суду чи прийняття рішення перевізником за претензією пасажира.

«СПЗ» - спеціальне право запозичання - розрахункова грошова одиниця, яка використовується Міжнародним валютним фондом, 1 СПЗ або 1 SDR на час ухвалення рішення першою інстанцією 17 квітня 2014 року дорівнювало 1,55 доларів США.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшли правильного висновку про те, що мінімальний розмір відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки пасажиру, становить 113100 СПЗ.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення місцевого суду, дійшов правильного висновку про те, що 113 100 СПЗ, з урахуванням курсу валют, складає 175 305 доларів США. Крім того, дійшов правильного висновку про те, що ця сума не може бути обмежена або виключена відповідачем.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про її відхилення та залишення без змін рішення Приморського районного суду м Одеси від 17 квітня 2014 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року, оскільки вони є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права та фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м Одеси від 17 квітня 2014 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Ступак

І.М.Фаловська