Справа № 289/1389/16-ц
Номер провадження 2/289/849/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького І. М.,

при секретарі Шуба В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Потіївської обєднаної територіальної громади, про визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Потіївської обєднаної територіальної громади, про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті батька позивача залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно немає, тому просив суд визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, право власності на житловий будинок № 22 по вул. Центральній з надвірними спорудами та будівлями в с.Теклянівка,Радомишльського району, Житомирської області.

Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, народився 10 липня 1989 року в с.Теклянівка, Радомишльського району, Житомирської області, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

15 квітня 2013 року помер батько позивача ОСОБА_2 у віці 53 роки в м.Житомирі, про що в книзі реєстрації актів про смерть 18 березня 2013 року зроблено запис за №5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №212104 виданого 18 березня 2013 року виконкомом Заньківської сільської ради.

Останнім місцем проживання спадкодавця було село Теклянівка, Радомишильського району, Житомирської області в будинку №22 по вулиці Центральній, що стверджується довідкою Потіївської сільської ради Радомишльського району, Житомирської області № 1440 від 26.05. 2016року.

Крім померлого в даному будинку проживав, його син ОСОБА_1, як на день смерті, так і на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця і по даний час.

Після його смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить і житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №22 по вул. Центральній в с.Теклянівка, Радомишльський району Житомирської області.

Заповіту спадкодавець за життя не складав,спадкову справа щодо майна померлого ОСОБА_2 не відкрита,що підтверджується витягом від 23.08.2016 року № 44854151 зі Спадкового реєстру.

Спадщину після смерті спадкодавця прийняв його син ОСОБА_1 шляхом проживання в даному будинку.

Як вбачається з довідки Потіївської сільської ради № 1441 від 25.06.2016 року за ОСОБА_2 рахується житловий будинок з господарським будівлями та спорудами № 22 по вул. Центальній в с.Теклянівка, Радомишльського району Житомирської області.

Відповідно до виписки з запису погосподарської книги від 05.05.2016 р. батько позивача, ОСОБА_2 з 1983 року рахується господарем двору.

Відповідно до довідки КП «Житомирське міське бюро технічної документації» Житомирської обласної ради від 18.07.2016 року № 354 право власності на житловий будинок №22 по вул. Центральній в селі Теклянівка, Радомишльського району, Житомирської області не зареєстроване.

Згідно технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок вартість вищевказаного будинку становить 159526.00 грн.

Відповідно до п. 4 ч.2 п.п 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої Мінкомунгоспом у УСРС від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1996 року « що була чинна до 13 грудня 1995 року» державної реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ а інвентаризації та домоволодіння сільській місцевості не підлягали .

Cт. 100, 101 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року втановлено, що громадяни могли мати у власності житловий будинок, а глава 10 цього кодексу «Особиста власність» не повязувалася з наявністю такого права з його обовязковою реєстрацією.

Набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок, позивач не має можливості у звязку з тим що право власності на спадковий будинок не зареєстроване, а тому він змушений звернутись до суду, для вирішення даного питання.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Отож, вищевикладені обставини стали перешкодою для позивача у отриманні документів на спадкове майно.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1221-1223, 1225, 1258, 1261, 1268-1270 ЦПК Українисуд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Потіївської обєднаної територіальної громади, про визнання права власності на спадкове майно за законом задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ВН 609928, виданий Радомишльським РС УДМС України в Житомирській області 10.12.2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок № 22 по вул. Центральній з надвірними спорудами та будівлями в с.Теклянівка, Радомишльського району, Житомирської області, після смерті батька ОСОБА_2, який помер 15.04.2013 року у віці 53 роки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький