АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Козлов Р.Ю.
№22-ц/796/3395/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Чобіток А.О.,

за участю секретаря Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення первісного стану квартири, стягнення заборгованості по орендній платі та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суду з позовом до ОСОБА_3 про відновлення первісного стану квартири, стягнення заборгованості по орендній платі та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року прийнято відмову позивача від позову в частині зобов'язання відповідачки відновити первісний стан квартири.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення первісного стану квартири, стягнення заборгованості по орендній платі та відшкодування моральної шкоди закрито в частині вимог про відновлення первісного стану квартири.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та передати питання на новий розгляд суду першої інстанції.

Зазначає, що в судовому засіданні 28.11.2014 року він заявляв про залишення позову без розгляду в частині відновлення первісного стану квартири, маючи на увазі укладення мирової угоди між сторонами по цивільній справі.

Також у судовому засіданні він заявляв про змову між його представником ОСОБА_4 та представником відповідача ОСОБА_5, а також про те, що ОСОБА_4 діє в інтересах відповідача. Зокрема, посилався на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 узгодили між собою зміст мирової угоди від 24.10.2014 року при тому, що він не надав ОСОБА_4 повноважень на укладення мирової угоди, виключивши таку послуги з договору про представництво.

Діючи в інтересах відповідача, його представник не роз'яснив йому наслідки прийняття судом ухвали про відмову позивача від позову, при цьому підтримав його заяву в судовому засіданні.

Окрім того, йому майже 74 роки, він є інвалід 2 групи, страждає важкими захворюваннями, в тому числі на психічний розлад - шизофренію.

Також посилається, що він недостатньо володіє українською мовою, оскільки є громадянином Росії, а тому міг помилитися в розуміннях «залишити без розгляду» та «відмова від позову».

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що йому майже 74 роки, він є інвалідом другої групи, не достатньо володіє українською мовою, тому в силу наведених обставин міг помилитися в наслідках такої дії.

Крім того, вважає, що його представник ОСОБА_4 вступив у змову з представником відповідача щодо укладення мирової угоди, а тому підтримав його заяву про відмову від частини позовних вимог, не роз'яснивши йому наслідки такої відмови, що позбавляє його можливості захистити своє порушене право в суді.

Приймаючи відмову ОСОБА_2 від позову в частині зобов'язання ОСОБА_3 відновити первісний стан квартири, суд першої інстанції виходив з того, що така відмова не суперечить законові та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги на зміст заяви про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив прийняти відмову від частини позовних вимог, яка за своїм змістом містить протиріччя в намірах позивача (т.2 а.с.135).

Так, у своїй заяві ОСОБА_2 зазначив, що питання відновлення первісного стану квартири має бути предметом розгляду в рамках іншої цивільної справи, оскільки розгляд даної вимоги потребує проведення експертиз, а це призведе до затягування розгляду даної справи на невизначений термін.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2 дійсно не мав наміру відмовитися від позову, проте до кінця не усвідомлював, що це позбавить його права в іншому провадженні порушувати питання про захист свого права в обраний ним спосіб, як те передбачено ч.2 ст.205 ЦПК України.

Відповідно ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 311 ПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про існування підстав для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Українець Л.Д.

Судді Оніщук М.І.

Чобіток А.О.