Номер провадження 2/754/4815/16
Справа №754/9624/16-ц
29 листопада 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Лісовської О.В.
за участю секретаря - Макас Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Деснянський районний відділ Головного управління державної реєстраційної міграційної служби в м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до ордеру на жиле приміщення позивач отримав квартиру АДРЕСА_1 на сім'ю із трьох осіб: на нього, дружину - ОСОБА_4 та сина - ОСОБА_2 (відповідач 1). 18.06.1992 року шлюб між позивачем та його дружиною - ОСОБА_4 був розірваний. В тому ж році колишня дружина позивача добровільно переїхала проживати в інше місце проживання разом з спільними дітьми (відповідачами по справі), забравши всі свої речі. Відповідачі періодично приїжджали провідати позивача та перебували у квартирі, проте фактично у спірній квартирі не проживали. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2011 року колишню дружину позивача ОСОБА_4 визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1. Оскільки відповідачі добровільно виїхали з квартири, в квартирі не проживають, квартплату та комунальні послуги не сплачують, квартирою не цікавляться, не несуть витрат по її утриманню, але до цього часу залишаються зареєстрованими у квартирі, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, згідно актів ЖЕД-310 за адресою реєстрації відповідачі не проживають, місце проживання їх невідомо, тому суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутність, за наявних у справі матеріалів.
Представник третьої особи - Деснянського районного відділу Головного управління державної реєстраційної міграційної служби в м. Києві - в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своєму листі просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів.
Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є двокімнатна квартира АДРЕСА_1.
Дана квартира була отримана позивачем відповідно до ордеру на жиле приміщення на сім'ю з трьох осіб: на нього, дружину - ОСОБА_4 та сина - ОСОБА_2 (відповідач 1), квартира не приватизована.
На даний час в квартирі зареєстровано три особи -позивач, відповідач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3, що підтверджується довідкою форми № 3.
Відповідач по справі ОСОБА_2 є сином позивача, а відповідачка ОСОБА_3 - дочкою позивача.
18.06.1992 року шлюб між позивачем та його дружиною - ОСОБА_4 був розірваний.
В тому ж році колишня дружина позивача ОСОБА_4 добровільно переїхала проживати в інше місце проживання разом з спільними дітьми (відповідачами по справі), забравши всі свої речі. Відповідачі періодично приїжджали провідати позивача та перебували у квартирі, проте фактично у спірній квартирі тне проживали.
Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2011 року колишню дружину позивача ОСОБА_4 визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК України, провадиться в судовому порядку.
Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 добровільно залишили квартиру АДРЕСА_1 і фактично в квартирі не проживають з 2013 року.
Дані обставини підтверджуються, крім пояснень представника позивача, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- свідоцтвом про розірвання шлюбу;
- заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2011 року;
- актом ЖЕД-310 від 15.07.2016 року (а.с.12) про непроживання відповідачів у спірній квартирі;
- актом ЖЕД-310 від 17.10.2016 року (а.с. 43) про неможливість вручення повістки відповідачам через відсутність їх вдома;
- показами свідка ОСОБА_5 у судовому засіданні про те, що з 2013 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі не проживають, речей їх немає, квартирою не цікавляться.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі протягом тривалого часу ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несуть, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачують, протягом тривалого часу не ставили питання про вселення до спірної квартири, що свідчить про те, що спірним житловим приміщенням вони не цікавляться.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215, 224-233 ЦПК України, ст. 70, 71 Житлового кодексу України, Конституцією України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Деснянський районний відділ Головного управління державної реєстраційної міграційної служби в м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: