Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/214/2016

Справа № 229/125/15-ц

27 січня 2016 року Дружківський міський суд

Донецької області у складі:

головуючого судді Сєрікової О.О.

за участі

секретаря Ракітіної Н.Г.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дружківки цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, зацікавлена особа ТОВ «Комсервіс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилою площею.

В позові вказала, що відповідно до ордеру №24119 серії 21, виданому виконкомом Дружківської міської ради 01 листопада 2001 року на підставі рішення за №570 від 18.07.2001 року їй, як основному квартиронаймачу, на сім'ю у складі шести осіб: синів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та підопічних ОСОБА_4, ОСОБА_3, була виділена чотирикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1.

В цій квартирі на теперішній час зареєстровані вона, її син ОСОБА_6, ОСОБА_3, її неповнолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4.

Фактично відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають в квартирі з грудня 2001 року після того, як у жовтні місяці 2001 року рішенням виконкому Дружківської міської ради вона була позбавлена опікунських прав відносно відповідачів і вони стали проживати по АДРЕСА_2 з новим опікуном.

Відповідачі не сплачують квартирну плату та комунальні послуги, не підтримують ніякого зв'язку з квартирою, але не знімаються з реєстрації.

Оскільки відповідачі не користуються житлом без поважних причин більше, ніж шість місяців, вважає, що вони втратили право користування жилим приміщенням.

Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі і додатково пояснила, що у 2001 році вона на підставі ордеру отримала спірну квартиру АДРЕСА_1 і в ордер були внесені крім неї та трьох її синів підопічні ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Фактично відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають в квартирі з грудня 2001 року після того, як у жовтні місяці 2001 року рішенням виконкому Дружківської міської ради вона була позбавлена опікунських прав відносно відповідачів і вони стали проживати по АДРЕСА_2 з іншим опікуном.

У 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до неї про вселення в спірну квартиру. Рішенням Дружківського міського суду від 21 травня 2009 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2009 року ОСОБА_4 вселена в квартиру АДРЕСА_1.

27 серпня 2010 року ОСОБА_4 була фактично вселена в спірну квартиру АДРЕСА_1.

Але і після вселення відповідач ОСОБА_4 разом з відповідачем ОСОБА_3 в квартирі не проживають, ніякого належного їм майна немає. Відповідач ОСОБА_9 без її відома та згоди зареєструвала в квартирі і свого малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачі не користуються житлом, не несуть витрат по його утриманню, але з реєстрації не знімаються. Просить задовольнити позовні вимоги, визнавши відповідачів разом з неповнолітнім ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування жилим приміщенням в спірній квартирі.

Представник зацікавленої особи КП "Комсервіс" в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнала позовні вимоги і пояснила, що відповідно до рішення виконкому Дружківської міської ради позивачці була виділена чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 , в тому числі і на неї та сестру ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після позбавлення позивачки опікунських обов'язків у жовтні 2001 року, вона стала проживати разом з новим опікуном сестри ОСОБА_10, оскільки ОСОБА_1 перешкоджала її проживанню в квартирі.

Після рішення Апеляційного суду Донецької області у 2009 році про її вселення в спірну квартиру, вона була вселена в квартиру 06 січня 2011 року. ОСОБА_1 передала їй ключи від квартири. Потім позивачка змінила замки на вхідних дверях і вона не змогла попасти в квартиру.

У 2011 році вона поступила на навчання до Луганського аграрного університету і до вересня місяця до початку занять жила у ОСОБА_10 по АДРЕСА_2. Вона навчалася в місті Луганську і проживала там. В червні місяці 2014 року вона закінчила навчання, але зразу виїхати з міста Луганська не могла, оскільки там йшли бойові дії. Вона повернулася в лютому 2015 року з міста Луганська і стала проживати в АДРЕСА_3 у свого хлопця, з яким зустрічалася. В грудні місяці 2015 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 і на теперішній час проживає у нього.

Вона не заперечує проти того факту, що в результаті договору обміну квартир від 12 вересня 2008 року, вона та її сестра мають на праві власності по 1/2 частині однокімнатної квартири АДРЕСА_4, але там ні вона, ні сестра, не зареєстровані і не проживають, оскільки в квартирі необхідно провести ремонт.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 не визнала позовні вимоги і пояснила, що у 2001 році після відміни про встановлення над нею опіки позивачкою, вона мешкала в інтернаті. З 2006 року вона стала проживати у опікуна ОСОБА_10 У 2009 році вона поступила в Костянтинівський технікум, який закінчила у 2013 році. В квартирі по АДРЕСА_1 вона не проживала. У неї були ключи від квартири, їй виділили кімнату, але її майна там немає. Ключ вона загубила і в квартиру не приходила, питання про вселення не ставила. Вона проживала по АДРЕСА_5 в квартирі свого хлопця. На теперішній час вона мешкає зі своїм фактичним чоловіком та двома малолітніми дітьми по АДРЕСА_6. Жити в квартирі по АДРЕСА_1 вона не буде, але їй необхідна реєстрація для того, щоб отримувати допомогу по догляду за дітьми до виповнення їм трьох років.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, приходить до таких висновків.

Суд встановив, що згідно ордеру №24119 серії 21, виданому виконкомом Дружківської міської ради 01 листопада 2001 року на підставі рішення за №570 від 18.07.2001 року ОСОБА_1, як основному квартиронаймачу, на сім'ю у складі шести осіб: синів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та підопічних ОСОБА_4, ОСОБА_3, була виділена чотирикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2009 року ОСОБА_4 вселена в квартиру АДРЕСА_1.

06 січня 2011 року ОСОБА_4 була фактично вселена в спірну квартиру.

Згідно з довідкою КП «Комсервіс» від 28 листопада 2014 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_12, ОСОБА_3, її син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4

Актами голови територіального комітету "Перемога" від 16 січня 2014року та від 25 листопада 2014 року підтверджується, що ОСОБА_3, її син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 в квартирі не проживали і не проживають.

Свідок ОСОБА_12 пояснив в судовому засіданні. що фактично відповідачі не проживають в спірній квартирі з 2001 року. І після вселення ОСОБА_4 на підставі рішення суду у 2011 році ні вона, ні ОСОБА_3 ні одного дня в квартирі не проживали і не проживають, сплату за послуги не проводять. Ніяких перепон в проживанні їм не чинилось, їм були надані ключи. Вони проживали десь в місті за іншою адресою, а не в квартирі.

Свідок ОСОБА_13 пояснила в судовому засіданні, що фактично ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_3 в спірній квартирі ніколи не проживали. ОСОБА_1 ніколи не чинила перепон в їх проживанні, їм були виділені кімнати, але вони не проживали в них. Комунальні послуги вони ніколи не сплачували.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 підтвердили той факт, що відповідачі фактично не проживають в квартирі з грудня місяця 2001 року. І після вселення в квартиру у 2011 році вони так нею і не користувалися ні одного дня. Замки на вхідних дверях ОСОБА_1 не змінювала, перепон в проживанні не чинила.

Свідок ОСОБА_10 також пояснила в судовому засіданні, що фактично ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_3 в квартирі по АДРЕСА_1, не проживали. Після вселення в квартиру ОСОБА_4 у 2010 році, вони занесли в квартиру її майно, ОСОБА_1 визначила їй кімнату, але в квартирі вона не проживала, тому що жити в ній неможливо. У сестер є своя квартира, але там вони не живуть. Оскільки необхідно робити ремонт, бо вона не жила. В теперішній час вони знімають квартири, в яких проживають. У Кристіни є малолітні діти, а зареєструвати їх, щоб отримувати допомогу, вона не може.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містіться в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. В разі їх поважності ( перебування у відрядженні, у осіб, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 заявляла про перешкоди, які чинила їй ОСОБА_1 в проживанні в квартирі, а саме змінила замки на вхідних дверях, але ніяких доказів на підтвердження своїх слів не надала.

Відповідно до ст.64 ЖК України, члені сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 заявляла, що вони несла витрати по утриманню спірної квартири, надавши суду три квитанції, по двох з яких вона 01 березня 2011 року внесла оплату в сумі 125 грн. за квартиру, та за сміття в сумі 8грн.30коп., і одну квитанцію від 05.04.2013 року на суму 125 грн. за квартиру.

Суд вважає, що ці часткові витрати по сплаті за комунальні послуги, не можуть бути доказом того, що відповідач ОСОБА_4 не втратила інтересу до квартири, оскільки далі вона на протязі декількох років не несла обов'язків по її утриманню і не користувалась житлом без поважних причин.

Суд також вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_3 втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, оскільки не користується ним, не несе обов'язків по його утриманню більше щести місяців.

Згідно зі ст. 72 ЖК України громадянин може бути в судовому порядку визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, якщо він більше шести місяців не користується ним без поважних причин.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не користуються спірним жилим приміщенням більше шести місяців без поважних причин, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 6, 10,11, 57, 60, 212 - 215 ЦПК України, ст.71, 72 ЖК України,

суд

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили: через 10 днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга; у разі подання апеляційної скарги, після розгляду її апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом 10 днів після проголошення рішення, або отримання його копії.

Повний текст рішення прийнятий в нарадчій кімнаті 01 лютого 2016 року.

Суддя: О. О. Сєрікова