Ухвала

іменем України

03 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКасьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного м. Києва від 06 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати наказ від 22 січня 2015 року № 1/ок про його звільнення з 23 січня 2015 року з посади заступника генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення за одноразове грубе порушення обов'язків за п. 1 ст. 41 КЗпП України, поновити його на цій посаді з 23 січня 2015 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 січня 2015 року до моменту поновлення його на роботі, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення з середнього заробітку за один місяць.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що з 01 липня 2010 року працював у відповідача на посаді заступника генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення та виконував покладені на нього функціональні обов'язки відповідно до посадової інструкції.

02 лютого 2015 року отримав лист-повідомлення від 23 січня 2015 року № 175/2 про звільнення його із займаної посади з додатком: копією наказу від 22 січня 2015 року № 1/ок, за яким його звільнено з посади за одноразове грубе порушення обов'язків за п. 1 ст. 41 КЗпП України, у зв'язку із видачею наказів від 29 вересня 2014 року №№ 440 - 451, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Вважає цей наказ незаконним, а звільнення таким, що проведено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ч. 3 ст. 40 КзпП України, оскільки наказ виданий в період його хвороби, під час перебування з 03 січня 2015 року по 23 січня 2015 року на лікуванні в санаторії ДП «Санаторій «Конча Заспа», а також з порушенням визначеного ст. 148 КзпП Укпаїни строку для застосування дисциплінарного стягнення з часу його виявлення.

Разом із тим 21 січня 2015 року листом № ППО/1-02 Первинної профспілкової організації Концерну РРТ, позивача запрошено на 26 січня 2015 року для розгляду повідомлення, яке надійшло від адміністрації Концерну про скорочення посади заступника генерального директора, тоді як його вже було звільнено з посади за одноразове грубе порушення обов'язків.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного м. Києва від 06 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що накази від 29 вересня 2014 року №№ 440-451 видані позивачем з перевищенням повноважень, оскільки позивач діяв усупереч положенням Статуту Концерну РРТ та Розподілу обов'язків, чим вчинив одноразове грубе порушення трудових обов'язків, тому відповідачем правомірно звільнено позивача за ч. 1 ст. 41 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства, тому підстав для задоволення позову немає.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду є правильними та такими, що ухвалені з дотриманням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що з 01 липня 2010 року ОСОБА_6 працював на посаді заступника генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення відповідно до наказу від 25 червня 2010 року № 28/ок.

Згідно зі Статутом Концерну РТТ, затвердженого 03 лютого 2014 року, управління діяльністю Концерну проводить генеральний директор, якого призначає (звільняє) Кабінет Міністрів України і Правління, до складу якого входять генеральний директор, технічний директор, заступники генерального директора і директори підприємств-учасників.

Наказом від 26 червня 2014 року № 295 затверджено розподіл обов'язків між генеральним директором, першим заступником генерального директора заступниками генерального директора, технічним директором та директором з розвитку та затверджено схему взаємовідносин між керівниками Концерну РРТ на час їх відсутності, за якою у випадку відсутності генерального директора його заміщує перший заступник генерального директора, у випадку відсутності першого заступника генерального директора - директор з розвитку.

У ОСОБА_6 встановлена взаємозаміна із заступником генерального директора ОСОБА_8

29 вересня 2014 року ОСОБА_6 видав наступні накази: наказ № 440, за яким позивач на виконання ухвали Тельманівського районного суду від 14 липня 2014 року у справі № 246/796/14-а приступив до тимчасового виконання обов'язків Генерального директора Концерну РРТ; наказ № 441, за яким відсторонено від виконання обов'язків генерального директора ОСОБА_9, першого заступника генерального директора ОСОБА_10 та директора з розвитку ОСОБА_11

Наказ № 442, яким скасовано наказ від 22 вересня 2014 року № 425 «Про проведення засідання правління Ради директорів та Профспілкового комітету ОПО Концерну РРТ»; наказ № 443, яким внесено зміни до наказу від 03 липня 2014 року № 314 про посилення пропускного режиму, виключено з нього п. п. 1.6. - 1.9 та перелік посадових осіб з п.1.2; наказ № 444, за яким на період виборчої кампанії депутатів Верховної Ради України зобов'язано філії та підприємства Концерну РРТ забезпечити безперебійну та якісну трансляцію програм радіомовлення, дотримання і неухильне виконання ПТЕ; наказ № 445, яким скасовано наказ «Про припинення трудового договору з ОСОБА_12.»; наказ № 446, яким скасовано накази про розподіл обов'язків між керівництвом Концерну РРТ від 19 травня 2014 року № 218 та від 26 червня 2014 року № 295; наказ № 447, яким призначено проведення службового розслідування; наказ № 448, яким скасовано наказ Концерну РРТ про скорочення численності працівників від 12 серпня 2014 року № 378; наказ № 449, яким затверджено новий склад комітету з конкурсних торгів; наказ № 450, яким скасовано печатку (головну) Концерну РРТ; наказ № 451, яким введено в дію нову печатку (головну) Концерну РРТ.

Як на підставу для видання позивачем цих наказів він вказував на наявність ухвали Тельманівського районного суду Донецької області від 14 липня 2014 року, за якою Генерального директора РРТ ОСОБА_9 відсторонено від виконання своїх обов'язків та зупинено виконання наказів, виданих ним всупереч статуту Концерну.

Згідно з актом від 30 вересня 2014 року позивач відмовився надати пояснення з приводу видачі ним цих наказів.

Концерном РРТ 30 вересня 2014 року видано наказ № 444, згідно з яким скасовані накази, видані та підписані позивачем під час спроби захоплення Концерну РРТ, у зв`язку з їх протиправністю та незаконністю, та слідчим відділом Шевченківського районного управління ГУ МВС України в м. Києві розпочато кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 та інших невстановлених осіб за ч. 4 ст. 358 КК України (підроблення документів) та ч. 3 ст. 206 КК України за фактом протидії законній господарській діяльності Концерну РРТ та використання підробного документа - ухвали суду та визнано Концерн потерпілим.

В рамках цього кримінального провадження призначено судову почеркознавчу експертизу, згідно із висновками якої підписи в наказах № № 440 та 441 від 29 вересня 2015 року виконані позивачем.

Ухвалою Печерського районного суду від 10 жовтня 2014 року ОСОБА_6 відсторонено від займаної посади строком до 01 грудня 2014 року, а ухвалою цього ж суду від 25 листопада 2014 року продовжено строк відсторонення до 25 січня 2015 року.

Наказом від 22 січня 2015 року № 1/ок позивача звільнено з посади заступника генерального директора з 23 січня 2015 року за одноразове грубе порушення трудових обов`язків (п. 1 ст. 41 КЗпП України), а саме за видачу наказів №№ 440 - 451 від 29 вересня 2014 року, що не відповідають вимогам чинного законодавства, та направлено йому відповідне повідомлення про його звільнення та необхідність отримання трудової книжки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, правильно встановив обставини справи про те, що відповідно до Статуту Концерну РРТ та Розподілу обов'язків, затвердженого наказом генерального директора від 26 червня 2014 року № 295, у випадку відсутності на підприємстві генерального директора Концерну його замінює перший заступник генерального директора - ОСОБА_10, а у випадку його відсутності - директор з розвитку - ОСОБА_11

Позивач перебував на посаді заступника генерального директора, у нього була встановлена взаємозаміна із заступником генерального директора ОСОБА_8, а не з генеральним директором, що свідчить про те, що позивач, видаючи накази 29 вересня 2014 року №№ 440 - 451, діяв всупереч положенням Статуту Концерну РРТ та Розподілу обов'язків та не був наділений відповідними повноваженнями на здійснення таких дій та вчинив одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Крім того, ухвала про забезпечення позову, на яку посилається позивач, як на підставу для видання ним цих наказів, за якою Генерального директора РРТ ОСОБА_9 відсторонено від виконання своїх обов'язків та зупинено виконання його наказів, відсутня, її належним чином засвідченої копії із відміткою про набрання нею законної сили та доказів її надходження до Концерну як виконавчого документа та її виконання відповідно до вимог чинного законодавства позивачем не надано.

Отже, встановивши зазначені обставини справи та надавши їм належну оцінку, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач, видаючи накази, перевищив надані йому повноваження та грубо порушив свої трудові обов'язки, у зв'язку з чим відповідачем правомірно застосовано дисциплінарне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 40 КЗпП України, та звільнено позивача з роботи, яке проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, тому підстав для задоволення позову немає.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що звільнення проведено під час тимчасової непрацездатності позивача та з порушенням строку для застосування дисциплінарного стягнення, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи та висновками судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного м. Києва від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного м. Києва від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

В.О.Савченко