29.03.2016 Єдиний унікальний номер 205/9026/15-ц
Справа №2/205/1245/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Перцевій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 Акбара, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 25 грудня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 Акбара, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-4).

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 29 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком«УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 Акбаром було укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого позичальник отримав у порядку і на умовах зазначених у договорі кредитні кошти у розмірі 110 000,00 доларів США, строком користування до 31 липня 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором, 29 липня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки за № 220340, на умовах яких поручитель зобовязався перед банком відповідати за невиконання позичальником усіх його зобовязань, в повному обсязі, що виникли з кредитного договору.

В порушення умов кредитного договору позичальник ОСОБА_1 несвоєчасно і не у повному розмірі здійснювала повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у звязку із чим, станом на 15.12.2015 року має заборгованість по кредитному договору у розмірі 49 919,82 доларів США та пені у розмірі 110 659,51 грн., з яких:

43 476.69 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 16739.99 дол. США за строк з 28.01.2015 року по 15.12.2015 року;

6 443.13 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 5733.50 дол. США за строк з 28.01.2015 року по 30.11.2015 року;

84 745.07 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 30.12.2014 року по 15.12.2015 року;

25 914.44 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 01.03.2015 року по 15.12.2015 року.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд солідарно стягнути із ОСОБА_1 Акбара, ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором №0 від 29.07.2008 року у сумі 49 919,82 доларів США та пені у розмірі 110 659,51 грн. та судові витрати по справі.

В судове засідання позивач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_3, не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у установленому законом порядку. До суду представник надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.55).

Відповідач ОСОБА_1, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надходило.

Співвідповідачка ОСОБА_2, в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду представником надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Просила застосувати строки позовної давності до вимог щодо стягнення заборгованості із поручителя (а.с.59).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів, у звязку із порушенням позичальником умов виконання основного зобовязання.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи встановлено, що 29 липня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 Акбаром було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобовязався прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 110 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 14,50% річних, строком користування до 31 липня 2017 року (а.с.19-27).

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав кредит надав позичальнику, про що свідчить виписка за особовим рахунком (а.с.42).

Але, станом на 15.12.2015 року за ОСОБА_1 утворилась заборгованість по кредитному договору всього у розмірі 49 919,82 доларів США та пені у розмірі 110 659,51 грн., з яких: 43 476.69 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 16739.99 дол. США за строк з 28.01.2015 року по 15.12.2015 року; 6 443.13 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 5733.50 дол. США за строк з 28.01.2015 року по 30.11.2015 року; 84 745.07 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 30.12.2014 року по 15.12.2015 року; 25 914.44 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 01.03.2015 року по 15.12.2015 року (а.с.37-41).

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, 29 липня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 220340, на умовах якого вона поручилась перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань, в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 0 від 29.07.2008 року (а.с.28-30).

У відповідності до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника, боржник і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Згідно з ч.4 ст. 559 ЦПК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно із п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК).

Так, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Суд, враховуючи клопотання представника відповідачки ОСОБА_2, про застосування строків позовної давності, вважає що порука ОСОБА_2 припинена, у зв'язку із пропуском позивачем строків позовної давності щодо вимоги про стягнення із неї заборгованості за кредитним договором як поручителя.

Заяв про поновлення строку позовної давності позивачем не заявлено.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, законними, доведеними з його боку та підлягають частковому задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із ОСОБА_1 Акбара на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором 49 919,82 доларів США, що в еквіваленті становить 1 188 671,78 грн. та пені в сумі 110 659,51 грн.

Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 Акбара належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 19 489,97 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 553, 554, 559, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 209, 212, 213-215, 222 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 Акбара, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 Акбара, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 29.07.2008 року у розмірі 49 919,82 доларів США, що в еквіваленті становить 1 188 671,78 грн. (один мільйон сто вісімдесят вісім тисяч шістсот сімдесят одна грн.. 78 коп.), з яких:

43 476.69 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 16 739,99 дол. США за строк з 28.01.2015 року по 15.12.2015 року;

6 443,13 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 5 733,50 дол. США за строк з 28.01.2015 року по 30.11.2015 року;

та пені в сумі 110 659,51 грн. (сто десять тисяч шістсот пятдесят дев'ять грн.. 51 коп.), з якої:

84 745,07 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 30.12.2014 року по 15.12.2015 року;

25 914,44 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 01.03.2015 року по 15.12.2015 року.

Стягнути із ОСОБА_1 Акбара, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в сумі 19 489,97 грн. (девятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дев'ять грн.. 97 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула