Номер провадження: 22-ц/785/6596/16
Головуючий у першій інстанції Галич О. П.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13 липня 2016 року,

встановила:

У березні 2016 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь: 1) інфляційні втрати у розмірі - 16 373,78 грн.; 2) 3% річних у розмірі - 1 874,73 грн.; 3) судовий збір у сумі - 551,20 грн..

ОСОБА_4 свої вимоги мотивував тим, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.03.2015 р. з відповідачки на його користь стягнуто кошти у сумі - 68 172,00 грн. у якості компенсації проведених ним витрат на будівництво належного відповідачці житлового будинку. Вказана сума на час подання позову не погашена.

Сторони у судове засіданні не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Представник позивача надав заяву про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка надала заяву про перенесення розгляду справи, не надавши доказів поважності причин неявки у судове засідання.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13.07.2016 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Сторони у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

ОСОБА_4 у наданих письмових поясненнях просив задовольнити його апеляційну скаргу. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_5 причини неявки не повідомила, письмових заперечень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не знаходилися між собою у договірних правовідносинах, а тому на ці правовідносини не розповсюджується дія ст. 625 ЦК України (а. с. 39 - 40).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, цих висновків він дійшов з порушенням норм матеріального (ст. 625 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 212, 213 ЦПК України) права.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.03.2015 р. з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто кошти у сумі - 68 172,00 грн. у якості компенсації проведених ним витрат на будівництво належного відповідачці житлового будинку (а. с. 3 - 5).

Вказаним рішенням встановлено, що 05.07.1995 р. ОСОБА_5 придбала житловий будинок АДРЕСА_1

З 23.09.1995 р. по 24.11.2011 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі відповідачка набула у власність земельну ділянку, площею - 0,1028 га., для обслуговування та будівництва вищевказаного житлового будинку.

Технічний стан житлового будинку за час знаходження сторін у шлюбі значно змінився. Сторони спільно понесли витрати на його покращення. Але житловий будинок під час перебування у шлюбі не було введено в експлуатацію, що позбавляє ОСОБА_4 можливості набуття прав на майно, яке істотно збільшилося у своїй вартості за час перебування у шлюбі, а тому він має право на компенсацію затрат, витрачених на будівництво будинку.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд керувався положеннями ст. ст. 325, 368 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 69, 70 СК України.

В силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України вищевказане рішення апеляційного суду Одеської області має преюдиційне значення.

Доказів сплати відповідачкою вищевказаної суми матеріали справи не містять.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відповідальності за порушення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, проведеному Верховним Судом України, ст. 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з атів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Оскільки апеляційний суд ухвалюючи вищевказане рішення посилався на положення ст. ст. 325, 368 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 69, 70 СК України, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність зобов'язальних відносин у сторін є помилковим.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які полягают у помилковому незастосуванні судом ст. 625 ЦК України, є обгрунтованими.

Визначаючи розмір інфляційних втрат та трьох процентів річних, колегія суддів виходить з наступного.

Індекс інфляції за вказаний у позові період (квітень 2015 р. - січень 2016 р.) становить - 120,21%. Тому розмір інфляційних втрат за цей період становить - 13 777,56 грн. = (68 172,00 грн. х 120,21%) - 68 172,00 грн.. Вказана сума відрізняється від розрахунку позивача, оскільки останній не враховував за вказаний період індекс інфляції менше 100%.

Три проценти річних за період квітень 2015 р. - січень 2016 р. станоить - 1 814,40 грн. = 68 172,00 грн. х 3% : 365 днів х 324 дні прострочення. Вказана суму також відтрізняється від розрахунку позивача.

За вказаних обставин апеляційна скарга та позов ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що порушення судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати. Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4: - інфляційні втрати у сумі - 13 777,56 грн..; - три проценти річних у сумі - 1 814,40 грн.. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь ОСОБА_4 судовий збір, сплачений під час подання позову та апеляційної скарги, у сумі - 1 157,52 грн. = 551,20 грн. (а. с. 2) + 606,32 грн. (а. с. 43).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13 липня 2016 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1):

- інфляційні втрати у сумі - 13 777 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 56 коп.;

- три проценти річних у сумі - 1 814 (одна тисяча вісімсот чотирнадцять) грн. 40 коп..

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) судовий збір у сумі - 1 157 (одна тисяча сто п'ятдесят сім) грн. 52 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. А. Калараш