Справа № 404/8275/15-ц
Номер провадження 2/404/728/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді Панфілової А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю « Тревел ОСОБА_3» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення коштів в розмірі 34400,00 грн., що сплачені за Договором №18/09-1 від 18 вересня 2015 року на туристичне обслуговування; 3% річних - 70,68 грн. та моральної шкоди в розмірі 34400,00 грн., всього суму заборгованості в розмірі 68870,68 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали .

В обґрунтування позову зазначено, що між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір №18/09-1 від 18 вересня 2015 року на туристичне обслуговування.

За умовами зазначеного Договору ОСОБА_4 зобов'язується відповідно до замовлення Туриста на бронювання за рахунок та від імені Туриста забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а Турист зобов'язується на умовах даного Договору прийняти та оплатити їх (п. 1.1. р. 1 Договору).

Згідно з п.п. 2.1.3. п. 2.1. р. 2 Договору, Турист зобов'язується оплатити вартість туристичних послуг та винагороди ОСОБА_4 протягом 3 (трьох, днів після підписання даного Договору. При цьому враховується сума авансу якщо такий був. До початку підписання Договору, в якості авансу та з метою бронювання туру, ОСОБА_1 сплачує завдаток в розмірі 24 050грн. та отримує на цю суму квитанцію з підписом в графі «головний бухгалтер» та печаткою ФОП - ОСОБА_2 В подальшому укладається сам Договір та вноситься сума коштів, що залишилися в розмірі 10 350 грн. - що підтверджується квитанцією від 21 вересня 2015 року.

Стверджується, що на виконання умов Договору, ОСОБА_1 заповнено замовлення на тур послуги по Договору - доручення №18/09 - 1 від 18 вересня 2015 року, в країну Францію, місто Париж, дати перебування з 30.12.2015 року по 04.01.2015 року, готель PAX 3*, на двох чоловік NEBESNA OLGA, дата народження 03.12.1985 року, номер ОЗП - ЕН 236817, RISOVANY DMITRY, дата народження 05.05.1974 року, номер ОЗП - ЕН 307146, транспортування авіа. Туроператор, що пропонував зазначений тур є ТОВ «Тревел ОСОБА_3», код ЄДРПОУ - 36387500. Також надано закордонні паспорти для оформлення всіх необхідних документів для виїзду до Франції (візи, авіа, бронювання готелю і т.і.).

В подальшому по не зрозумілим для Туриста причинам, ОСОБА_4 відмовився виконувати умови Договору та повертати суму, що сплачена.

Відповідно до п. 3.1. - п. 3.2. р. З Договору, у випадку невиконання умов Договору з боку ОСОБА_4, Турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги. У випадку відмови ОСОБА_4 від виконання даного Договору Турист має право на відшкодування підтверджених документально збитків, заподіяних внаслідок розірвання даного Договору.

ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_5 звернулися із заявою до ТОВ «Тревел ОСОБА_3» (код ЄДРПОУ -36387500, 01004, вул. Велика Васильківська, 34, м. Київ) як до Туроператора вказаного вище туру, який листом вих.номер 734/1 від 12.11.2015 року повідомив , що на електрону адресу Туроператора від ОСОБА_4 ФОП -ОСОБА_2 надійшов лист з проханням анулювати туристичні послуги без застосування штрафних санкцій, що заброньовані для туристів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Також в листі зазначається, що ні до бронювання туру, а ні після скасування броні (заявки) кошти від ОСОБА_4 за вказані туристичні послуги не надходили. Цього ж дня повторно звернулась до ОСОБА_4 з проханням повернути сплачені кошти в позасудовому порядку. Проте ОСОБА_4 повторно відмовилась повертати кошти, мотивуючи свою відмову тим, що ці кошти викрала її підлегла і всі питання переадресувала до неї.

Позивач просить стягнути 34400,00 грн., що сплачені за Договором №18/09-1 від 18 вересня 2015 року на туристичне обслуговування; 3% річних - 70,68 грн. та моральну шкоду в розмірі 34400,00 грн., всього суму заборгованості в розмірі 68870,68 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1218 грн. Зазначається про пригнічений стан, необхідність докладення додаткових зусиль для організації свого життя у зв»язку з чим хвилювання , розмір моральної шкоди визначено згідно Методики.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала та в обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що даний договір було укладено не нею а гр. ОСОБА_6, відносно якої порушено кримінальне провадження за №0010281 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, а тому шкоду повинна відшкодовувати особа, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

При цьому , подала зустрічний позов про визнання недійсним даного Договору-Доручення. На обґрунтування позову зазначено, що цей договір було укладено шахрайським способом не нею, а гр.. ОСОБА_6 , без належним повноважень, яка отримала кошти у ОСОБА_1 Цей Договір був підписаний не нею , а ОСОБА_6 . 01.10.14 року між нею та ОСОБА_6 було укладено цивільно-правову угоду, відповідно до якої вона була була зобов»язана інформувати споживачів про умови надання туристичних послуг , які надаються нею як ОСОБА_7, а саме роз»яснення клієнтам виду туристичних послуг. Коли ОСОБА_6 домовлялася про купівлю туру, договір укладала ОСОБА_2 , приймала кошти , видавала квитанції. Стверджує , що оспорюваний договір , як і квитанції оформлено від її імені вказаною особою, у зв»язку з чим цей договір має бути визнаний недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що зустрічний позов не підлягає задоволенню , а договір визнанню недійсним , оскільки підставою позову є неналежне надання послуг не ОСОБА_2 , а ФОП ОСОБА_2, якою було надано певні повноваження особі , яка можливо отримала кошти , оформила договір, розписалася і поставила печатку ФОП ОСОБА_2 У зв»язку з чим вважав призначення і проведення судової почеркознавчої експертизи та сам зустрічний позов безпідставним.

До судового засідання представником третьої особи надано пояснення по справі з посиланням, що ТОВ "Тревел ОСОБА_3" є Туроператором, який діє на підставі ліцензії Державного агентства України з туризму та курортів серії АЕ №272713 від 13.03.2014р.

Туроператор ТОВ "Тревел ОСОБА_3" провадить свою діяльність, на підставі укладених із турагентами агентських договорів. Типова форма Агентського договору "Партнерська програма" Туроператора є загальнодоступною та розміщена на офіційному сайті ТОВ "Тревел ОСОБА_3". Предмет Агентського договору "Партнерська програма" складають відносини, за якими Туроператор доручає, а Турагент зобов'язується, за винагороду надавати послуги Туроператору з реалізації сформованого Туроператором Туристичного продукту шляхом укладення від імені, під контролем, в інтересах Туроператора цивільно-правових договорів з споживачами туристичних послуг, юридичними особами, а також виконувати інші дії, пов'язані із реалізацією туристичного продукту та передбачені умовами цього Договору.

Відповідач був туристичним агентом ТОВ "Тревел ОСОБА_3" відповідно до Агентського договору № 12/4566 від 05.02.2015р.

20.09.2015р. на підставі п.2.1.3. Агентського договору Туроператор ТОВ "Тревел ОСОБА_3" акцептував заявку відповідача та забронював у відповідних партнерів по організації туристичних подорожей для туристів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 тур до Франції на період з 30.12.2015 р. по 04.01.2016 p., який включав візову підтримку, авіапереліт, послуги трансферу, проживання в готелі, екскурсійне обслуговування та страхування туристів. У системі Туроператора даному замовленню було автоматично присвоєно №FR30125005.

В подальшому, 29.09.15р. Туроператором відповідачу було виставлено рахунок на оплату туру за заявкою №FR30125005 на суму 38094,6 грн. Згідно з п.2.2.6. Агентського договору якщо інші строки не будуть зазначені в рахунку Туроператора, оплата здійснюється Турагентом протягом 1 (одного) банківського дня від дати виставлення рахунку Туроператором. Згідно з рахунком позивачу було надано два банківські дні на оплату, однак ані у даний строк, ані в подальшому, кошти Туроператору за тур по заявці №FR30125005 не надходили.

Таким чином, Туроператором було належним чином виконано свої зобов'язання згідно з чинним законодавством та положеннями Агентським договором.

28.10.2015р., тобто більше, як за 1 місяць до дати початку туру, на електронну адресу ТОВ "Тревел ОСОБА_3" надійшов лист про ануляцію заявки №FR30125005. При цьому відповідачем було висловлене прохання анулювати туристичні послуги без застосування штрафних санкцій, оскільки, як повідомив відповідач, подорож для туристів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було заброньовано працівником відповідача без згоди останнього шляхом викрадення печатки ФОП ОСОБА_2.

П. 1.3. Агентського договору, згідно з яким під Ануляцією замовлення слід розуміти відмову Турагента від замовлення повністю або частково, а також зменшення кількості туристів, внесення виправлень в імена та прізвища туристів, зміна раніше погоджених та підтверджених Туроператором строків та об'ємів.

Оскільки ануляція заявки №FR30125005 була здійснена відповідачем у строк, що перевищує 30 днів до початку надання туристичних послуг, то відповідно до п.4.9. Агентського договору Туроператор мав право застосувати до відповідача штраф у розмірі 15% від вартості туристичних послуг. Більше того, Туроператор мав право застосувати до відповідача штраф у розмірі 100% вартості туру на підставі п.п.2.2.6.1. та 4.3. Агентського договору, оскільки відповідач не перерахував Туроператору коштів, наданих йому туристом в оплату вартості заброньованого турпродукту.

Тим не менше, зважаючи на поважність причин ануляції, компанія TОB "Тревел ОСОБА_3" прийняла рішення анулювати заявку №FR30125005 та не застосовувати до відповідача штрафні санкції. П.2.2.4. Агентського договору передбачено обов'язок Турагента укладати з третіми особами договори про надання туристичних послуг від імені та в інтересах Туроператора за формою, що додається до Договору. При цьому форма договору, укладеного між Позивачем та ФОП ОСОБА_2 не відповідає формі, що є Додатком №1 до Агентського договору "Партнерська програма".

Судом встановлено наступні факти.

Між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір №18/09-1 від 18 вересня 2015 року на туристичне обслуговування, який оскаржується згідно зустрічного позову.

За умовами зазначеного Договору ОСОБА_4 зобов'язується відповідно до замовлення Туриста на бронювання за рахунок та від імені Туриста забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а Турист зобов'язується на умовах даного Договор) прийняти та оплатити їх (п. 1.1. р. 1 Договору).

Згідно з п.п. 2.1.3. п. 2.1. р. 2 Договору, Турист зобов'язується оплатити вартість туристичних послуг та винагороди ОСОБА_4 протягом 3 (трьох, днів після підписання даного Договору. При цьому враховується сума авансу якщо такий був.

До початку підписання Договору, в якості авансу та з метою бронювання туру, ОСОБА_1 сплачено завдаток в розмірі 24 050грн. та отримано на цю суму квитанцію з підписом в графі «головний бухгалтер» та печаткою ФОП - ОСОБА_2

В подальшому укладається сам Договір та вноситься сума коштів, що залишилися в розмірі 10 350грн.-що підтверджується квитанцією від 21 вересня 2015 року.

На виконання умов Договору, ОСОБА_1 заповнено замовлення на тур послуги по Договору - доручення №18/09 - 1 від 18 вересня 2015 року, в країну Францію, місто Париж, дати перебування з 30.12.2015 року по 04.01.2015 року, готель PAX 3*, на двох чоловік NEBESNA OLGA, дата народження 03.12.1985 року, номер ОЗП - ЕН 236817, RISOVANY DMITRY, дата народження 05.05.1974 року, номер ОЗП - ЕН 307146, транспортування авіа. Туроператор, що пропонував зазначений тур є ТОВ «Тревел ОСОБА_3», код ЄДРПОУ - 36387500. Також надано закордонні паспорти для оформлення всіх необхідних документів для виїзду до Франції (візи, авіа, бронювання готелю і т.і.).

Таким чином, ОСОБА_1 виконала всі необхідні умови Договору, для подальшого споживання туристичної послуги (туристичного продукту).

Відповідно до п. 3.1. - п. 3.2. р. З Договору, у випадку невиконання умов Договору з боку ОСОБА_4, Турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги. У випадку відмови ОСОБА_4 від виконання даного Договору Турист має право на відшкодування підтверджених документально збитків, заподіяних внаслідок розірвання даного Договору.

В подальшому, ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_5 звернулися із заявою до ТОВ «Тревел ОСОБА_3» як до Туроператора вказаного вище туру, який листом вих.номер 734/1 від 12.11.2015 року повідомив , що на електрону адресу Туроператора від ОСОБА_4 ФОП ОСОБА_2 надійшов лист з проханням анулювати туристичні послуги без застосування штрафних санкцій, що заброньовані для туристів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Також в листі зазначається, що ні до бронювання туру, а ні після скасування броні (заявки) кошти від ОСОБА_4 за вказані туристичні послуги не надходили.

Договір на туристичне обслуговування відноситься до договорів про надання послуг.

Загальні умови таких договорів, умови їх виконання, розірвання та відповідальність за порушення взятих на себе зобов'язань регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про туризм».

Так ОСОБА_1 придбано туристичний продукт у ФОП -ОСОБА_2 (ОСОБА_4) як фізичною особою для особистих потреб.

Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до частин 1, 2 статті 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг(туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною 5 статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

В разі порушення боржником зобов'язання по договору сплачується неустойка, яка є мірою цивільно-правової відповідальності (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Крім того, ст. 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов'язання. На вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України "Про туризм" порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Згідно із частиною 10 статті 20 Закону України "Про туризм" якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Так, частиною 4 статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ "Про захист прав споживачів" передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Також частиною 1 статті 33 Закону України "Про туризм" встановлено, суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із частинами 1, 2 статті 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. В даному випадку свуб»єктом туристичної діяльності є не гр.. ОСОБА_2 , а ФОП ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку , щодо задоволення позову ОСОБА_1 повністю, оскільки відповідачем не виконано умови договору доручення на туристичне обслуговування від 18.09.2015 року. Та щодо відмови в задоволенні зустрічного позову у зв»язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Зроблені судом висновки ґрунтуються на положеннях ЦК України, статтею 241 якого передбачено, що правочин, вчинений представником із перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обовязки з моменту вчинення цього правочину.

Схвалення правочину може відбуватися як шляхом надіслання відповідних листів, телеграм, так і шляхом вчинення конклюдентних дій: приймання товару за договором, проведення розрахунків тощо.

При цьому , враховується, що оспорюваний договір згідно зустрічного позову був укладений 18.09.15 року , а ОСОБА_2 звернулась до правоохоронних органів з приводу викрадення печатки лише 26.10.15 року, тобто майже через півтора місяці, про що зазначено нею у зустрічному позові. Це спростовує твердження відповідача щодо вчинення дій ОСОБА_6 без наданих нею повноважень, оскільки виходить, що невідома суду особа ОСОБА_6 безперешкодно користувалась печаткою, укладала договори від імені ФОП ОСОБА_8 протягом значного часу .

ОСОБА_2 як фізична особа підприємець не могла не знати про те, що 20.09.2015р. на підставі п.2.1.3. Агентського договору Туроператор ТОВ "Тревел ОСОБА_3" акцептував заявку відповідача та забронював у відповідних партнерів по організації туристичних подорожей для туристів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 тур до Франції на період з 30.12.2015 р. по 04.01.2016 p., який включав візову підтримку, авіапереліт, послуги трансферу, проживання в готелі, екскурсійне обслуговування та страхування туристів. У системі Туроператора даному замовленню було автоматично присвоєно №FR30125005.

Згідно ст. 639 Цивільного кодексу України, договір вважається укладеним, коли йому надано тієї форми, про яку домовились сторони, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Статтями 207, 208 ЦК України передбачено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти в письмовій формі. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку, якщо він підписаний його стороною.

Для дійсності правочину він повинен відповідати нормам чинного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В разі, якщо одна з передумов перелічених вище не є дотриманою при укладенні договору, то такий договір є оспорюваним і може бути визнаним судом недійсним. Якщо ж недійсність договору встановлена законом то є нікчемний правочин. І визнання судом такого правочину недійсним не вимагається.

Наслідком визнання договору в судовому порядку недійсним є те, що такий правочин вважається недійсним з моменту його вчинення і застосовується двостороння реституція, тобто у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідач заперечує проти задоволення позову та стверджує про недійсність договору про надання послуг лише з тих підстав , що працівником з якою у неї була укладена угода на виконання певного переліку робіт було перевищено повноваження: підписано і укладено угоди на туристичне обслуговування та присвоєння, отриманих відповідно до договорів коштів.

При цьому , суд дійшов висновку, що в тому разі , якби працівник ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_6 підписала договір і належним чином направила кошти на оплату відповідно до договору, відповідач ОСОБА_2 не ставила б питання недійсності зазначеного договору . Визнання недійсним договору за позовом ОСОБА_2 все рівно має наслідок необхідність застосування реституції і повернення нею отриманих кошів від ОСОБА_1

Тобто, аналізуючи підстави для встановлення факту неукладеності договору та визнання договору недійсним є підстави констатувати , що то два абсолютно різні правові інститути, які взаємовиключають одне одного.

Таким чином, підлягає стягненню сума сплачена позивачем 34400грн., та : 34400:100%*3%/365 (днів у році)*25 (дней в году) = 70,68 грн.

При цьому, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Порушенням прав позивача завдано переживань, позивач знаходилася в пригніченому стані, хвилювалася .Зміни, що відбулися в житті позивача хоч і не є істотними проте негативно вплинули на її звичний стан, вимушена була витрачати свій час на те, щоб поновити свої порушені права, що викликає від неї додаткових, непередбачених раніше зусиль.

Згідно з п. 6.4. Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди», викладених в листі Міністерства юстиції України від 13.05.2004 p. N 35-13/797) - немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

За ст.23 ЦК України моральна шкоди полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» позивач повинен обґрунтувати в чому полягала понесена моральна шкода, з чого він виходив, визначаючи розмір відшкодування цієї шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Тож суд дійшов висновку щодо доведеності моральної шкоди позивачем в розмірі 5000грн.В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Зустрічний позов не підлягає задоволенню з підстав безпідставності та не обгрунтованості на підставі встановлених судом вище обставин. При цьому, посилання відповідача на те , що нею договір не підписувався , а висновок судового експерта є необгрунтованим не є підставою для відмови в задоволенні позову позивачу чи задоволенні зустрічного позову.

При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1218 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.16, 23, 525,526, 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 5, 20, 30,32 Закону України «Про туризм», ст.. 22 Закону України « Про захист прав споживачів» ст.ст.10,11,57,58,60,88, 212-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю « Тревел ОСОБА_3» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково .

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 34400,00 грн., 3% річних - 70,68 грн., 5000грн.- моральної шкоди та 1218 грн. судового збору .

В іншій частині вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда