УХВАЛА іменем україни
30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

ІваненкоЮ.Г., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовомОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Публічне акціонерне товариство «РайффайзенБанк Аваль», про поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, посилалася на те, що з 24 вересня 2006 року до 10 липня 2013 року перебувала з відповідачем у шлюбі. За час спільного проживання ними було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,1748 га під вказаним будинком та 217/1000 частини нежитлової будівлі загальною площею 837,9 кв. м, розташованої в АДРЕСА_2.

Спірний житловий будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_1 передані в іпотеку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі договору іпотеки від 04 вересня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № 014/0032/82/47273, укладеним між банком та відповідачем ОСОБА_4

За час існування кредитних відносин відповідач сплатив банку одиничні платежі, у той час як вона особисто сплатила банку 24 371,49 доларів США.

У зв'язку із припиненням шлюбних відносин ОСОБА_3 просила у порядку поділу майна визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1748 га, розташованих в АДРЕСА_1; 1/2 частини нежитлової будівлі загальною площею 837,9 кв. м, розташованої в АДРЕСА_2, та стягнути з ОСОБА_4 на її користь 1/2 частини боргових зобов'язань, сплачених нею на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» за кредитним договором, оформленим на ім'я відповідача за час їх проживання в розмірі 339 373 грн 37 коп., що станом на 23 лютого 2015 року еквівалентно 12 185,55 доларів США.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, зазначаючи, що за час шлюбу ними було придбано також рухоме майно на загальну суму 52 600 грн.

Просив визнати за ним право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, на якій розташовано зазначений житловий будинок, в АДРЕСА_1, а також 1/2 частки 217/1000 частини нежитлової будівлі в АДРЕСА_2. При поділі майна просив урахувати сплачені ним гроші банку на погашення кредиту в сумі 12 185,55 доларів США та стягнути з позивача на його користь 1/2 частини залишку боргу за даним кредитним договором в сумі 6 328,4 доларів США. Придбане за час шлюбу рухоме майно на загальну суму 52 600 грн просив залишити позивачу, стягнувши з неї грошову компенсацію за половину вартості майна в розмірі 26 300 грн.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від

19 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 29 липня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини житлового будинку літ. «А», загальною площею 77 кв. м, жилою площею 57 кв. м, сараїв літ. «В», «Д», літніх кухонь літ. «Г», «І», огорож № № 1, 2 та Ѕ частини земельної ділянки площею 0,1748 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 217/2000 частини нежитлової будівлі загальною площею 837,9 кв. м, розташованої в АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості Ѕ частки сплачених боргових зобов'язань за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № 014/0032/82/47273, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4, в розмірі 3 870,5 доларів США, що станом на 19 червня 2015 року становить 82 554 грн 28 коп.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини житлового будинку літ. «А», загальною площею 77 кв. м, жилою площею 57 кв. м, сараїв літ. «В», «Д», літніх кухонь літ. «Г», «І», огорож № № 1, 2 та Ѕ частини земельної ділянки площею 0,1748 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 217/2000 частини нежитлової будівлі загальною площею 837,9 кв. м, розташованої в АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 вартість Ѕ частки рухомого майна в сумі 2 740 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначені судові рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 компенсації вартості Ѕ частки сплачених боргових зобов'язань за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № 014/0032/82/47273, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4, в розмірі 3 870,5 доларів США, що станом на 19 червня 2015 року становить 82 554 грн 28 коп.,змінити, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, збільшився цей розмір до 12 185,75 дол. США, що станом на 19 червня 2015 року становить 259 909 грн 86 коп.

У іншій частині судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 вересня 2008 року між ОСОБА_4 і ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/0032/82/47273 на споживчі цілі в сумі 23 тис. доларів США з терміном дії до 04 вересня 2018 року та сплатою 14,85 % річних за користування кредитними коштами, що дорівнює 368,96 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором у заставу банку передано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Оскільки кредит був отриманий ОСОБА_4 під час шлюбу із ОСОБА_3, боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 липня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, установлено, що сторони не проживають разом із січня 2013 року, з огляду на що до січня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як подружжя мали рівні права та обов'язки щодо користування та розпорядження спільним нажитим майном, в тому числі й зобов'язання щодо погашення кредиту, тому погашення кредиту будь-ким з подружжя є виконання ними спільно обов'язку з користування та розпорядження майном.

ОСОБА_3 на обґрунтування обставин погашення нею кредиту посилалася на квитанції, відповідач ОСОБА_4 будь-яких доказів на підтвердження вказаного суду не надав, обмежившись твердженням, що квитанції про сплату кредиту виписані саме на його прізвище, проте надати їх не має можливості через втрату.

Оскільки ОСОБА_4 не надано суду належних доказів на підтвердження обставин сплати кредиту чи його звернень до позичальника, правоохоронних органів з приводу втрати (викрадення) документів з погашення кредиту, суд вважав, що саме ОСОБА_3 після січня 2013 року, проживаючи вже окремо від відповідача, здійснювала погашення заборгованості за кредитом.

Загальна сума погашеної заборгованості за кредитом із січня 2013 року до часу звернення до суду - листопад 2014 року - становить 7 741 долар США, таким чином, Ѕ частини сплачених ОСОБА_3 коштів становить 3 870,5 доларів США, що на день ухвалення рішення еквівалентно 82 554 грн 28 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в частині, що оскаржується, підстав для скасування ухвалених ними рішень в цій частині не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 29 липня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсації вартості Ѕ частки сплачених боргових зобов'язань за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № 014/0032/82/47273 в розмірі 3 870,5 доларів США, що станом на 19 червня 2015 року становить 82 554 грн 28 коп., залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк