У Х В А Л А

23 березня 2016 року м. Рівне

Суддя Апеляційного суду Рівненської області Максимчук З.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2004 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту визнання батьківства, факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду від 26 жовтня 2004 року позов задоволено. Визнано факт визнання ОСОБА_3 батьківства щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

08 лютого 2016 року на вказане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просила поновити строк на її апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року зазначену апеляційну скаргу було залишено без руху, наведені підстави поновлення строку апеляційного оскарження рішення визнані неповажними та надано тридцятиденний строк з дня отримання ухвали, для подання заяви з наведенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених законом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання рішення суду особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 15 лютого 2016 року 21.03.2016 року представником апелянта направлено заяву, в якій підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження зазначено, що про оскаржуване судове рішення ОСОБА_1 дізналася тільки в 2016 році з повідомлення дочки та інших близьких осіб. Також вказує, що в порушення вимог ст. 216 ЦПК України в ред.1963 року суд не направив у п»ятиденний строк копію судового рішення від 26.10.2004 року їй, як відповідачу, яка не була присутня при розгляді справи. Зазначає, що суд першої інстанції не виконав вимоги ст.ст. 90-94 ЦПК України в ред.1963 року щодо належного повідомлення сторони в справі про час і місце розгляду справи і безпідставно визначив про повідомлення відповідача у встановленому законом порядку.

Крім того, до заяви про поновлення строку апеляційного оскарження додано документи (в перекладі з італійської мови), які, як вказано в заяві, підтверджують той факт, що ОСОБА_1 не була в 2009 році на Україні і не могла знати про оскаржуване судове рішення від 26.10.2004 року.

Однак, додані до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження документи, не свідчать про те, що з 2004 року, а саме більше як десять років, ОСОБА_1 не знала про вказане рішення суду першої інстанції.

Твердження ОСОБА_1, що про оскаржуване судове рішення вона дізналася тільки в 2016 році з повідомлення дочки та інших близьких осіб є голослівними та нічим не підтверджені.

До доводів апелянтки про те, що в порушення вимог ст. 216 ЦПК України в ред.1963 року суд не направив у п»ятиденний строк копію судового рішення від 26.10.2004 року їй, як відповідачу, яка не була присутня при розгляді справи та що суд першої інстанції не виконав вимоги ст.ст. 90-94 ЦПК України в ред.1963 року щодо належного повідомлення сторони в справі про час і місце розгляду справи і безпідставно визначив про повідомлення відповідача у встановленому законом порядку слід відноситись критично, оскільки вказане не може свідчити про те, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу не знала та не була повідомлена про ухвалення вказаного рішення суду.

Покликання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що вона станом на 2004 рік виїхала за межі України і досі, з часу судового розгляду, додому не поверталася не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що судом неодноразово надсилались судові повістки у справі, які поверталися до суду з відміткою, що вручити повістку неможливо, оскільки адресат відсутній.

Крім того, суддя Рівненського міського суду звертався із листом до начальника ЖКП "Центральне", в якому просив вручити повістку про виклик до суду відповідачці, мешканці АДРЕСА_1.

В матеріалах справи міститься акт комісії у складі трьох осіб, які склали акт про те, що повістка ОСОБА_1 не вручена на 26.10.2004 року в зв"язку з тим, що вона за вказаною адресою не проживає. Зі слів сусідів мешкає в Росії.

Відповідно до ст.96 ЦПК України в ред.1963 року якщо місце фактичного перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження повістки з підписом службової особи виконкому сільської Ради народних депутатів за місцем знаходження майна відповідача або домоуправління останнього відомого місця перебування відповідача про те, що вручити повістку адресатові не можна через його відсутність.

Враховуючи вищевикладене, вказані в заяві обставини не можуть бути визнані поважними підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст.297 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2004 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту визнання батьківства, факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Ухвала Апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя Апеляційного суду З.М.Максимчук

Рівненської області