Справа №326/1366/16-цр.
Провадження № 2/326/523/2016
УХВАЛА

30 листопада 2016 року. Суддя Приморського районного суду Запорізької області Стріжакова Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення грошової суми. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка протягом деякого часу мешкала за адресою: АДРЕСА_1, де мешкає вона (позивачка). Потім на цю адресу стали приходити вимоги щодо погашення боргу у розмірі 16 700 грн. нібито за порушення вимог договору, укладеного між відповідачкою та ПАТ «КБ Приватбанк». Їй (позивачці) стали погрожувати працівники банку, і вона з власних коштів сплатила банку грошову суму замість відповідачки, про що свідчить квитанція, копія якої додається. На її звернення щодо повернення грошової суми відповідачка не відповіла. Вона позбавлена можливості направити поштовою кореспонденцією письмову вимогу, оскільки відповідачка мешкає у Тельманівському районі, с.Миколаївка, де не працює ДП«Укрпошта», а також інші приватні підприємства з доставки кореспонденції та вантажу.

За змістом ч.1 ст.528 ЦК України зобов'язання боржника може бути ним покладено на іншу особу, передоручення виконання не тягне за собою заміну боржника у зобов'язанні. При цьому боржник зберігає свій правовий статус, покладаючи на третю особу тільки обов'язок виконати фактичні дії. Підставою для такого покладення можуть бути як положення закону, так і певні відносини між боржником та третьою особою, наприклад, внаслідок особистої симпатії або родинних чи дружніх зв'язків. Якщо зобов'язання покладається боржником на третю особу, кредитор не вправі відмовитися від його прийняття, оскільки презюмується, що кредиторові байдуже, хто виконає зобов'язання на його користь. ПАТ КБ «Приватбанк» грошову суму зарахував та прийняв. Відповідачка не повернула вказану грошову суму позивачеві, тому вона звертається до суду за захистом свого порушеного права.Просить стягнути з відповідачки у суму 16 700 грн., сплачену нею за відповідачку на користь ПАТ «КБ Приватбанк» 21 січня 2016 року, та судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Подана заява не в повному обсязі відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки у змісті позовних вимог та при викладенні обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначено:

- чи було відповідачкою (боржником) покладено на неї обовязок виконати перед ПАТ «КБ Приватбанк» будь-які зобовязання; з чого саме випливають та чим підтверджуються такі зобовязання;

- якщо обовязок відповідачкою був на неї покладено, то який самий, в якій сумі, яким документом закріплений та чим це підтверджується;

- які існували відносини між відповідачкою та ПАТ «КБ Приватбанк»;

- чим підтверджується наявність обовязку відповідачки перед ПАТ «КБ Приватбанк», в якій сумі; чи узгоджена дана сума (обовязок уплатити) ПАТ «КБ Приватбанк»з відповідачкою.

Крім того, у позові не зазначена ціну позову щодо вимог майнового характеру та не зазначена дата її подання.

Відповідно до ч.1ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного даний позов ухвалою суду від 13.10.2016 залишено без руху, відповідно до поштового повідомлення позивач вказану ухвалу отримала 17.11.2016. Тобто позивачу повідомлено та розтлумачено, що протягом трьох діб потрібно усунути зазначені недоліки, інакше позовна заява буде вважатися неподаною і повернеться позивачу.

Позивач після отримання копії ухвали від 13.10.2016 не направив повідомлення про усунення недоліків або заяву з усуненими недоліками, також не направив до теперішнього часу клопотання про продовження йому строку для усунення недоліків. Позивач зовсім не відреагував на ухвалу суду від 13.10.2016, до теперішнього не цікавився станом його справи.

Так, згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Таким чином, до теперішнього часу вказані судом недоліки позивачем не усунуті, на 30.11.2016 позивачем ухвала судді Приморського районного суду від 13.10.2016 не виконана.

Враховуючи викладене позивач, який подав позовну заяву, протягом тривалого часу не вжив будь-яких заходів для виконання належним чином ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, не цікавився справою.

Відповідно до ч.2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст. 119 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки до теперішнього часу позивачем вимоги ухвали суду від 13.10.2016 не виконані, недоліки заяви, зазначені в ухвалі суду, не усунуті, строк, наданий судом позивачу для їх усунення сплив, від позивача не надійшло клопотання про його продовження, позивач взагалі не відреагувала на ухвалу суду, тривалий час не цікавився справою, то позовну заяву необхідно визнати не поданою та повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми - вважати не поданою та повернути.

Повідомити ОСОБА_1, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Запорізької області через Приморський районний суд. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_3

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

30.11.2016