АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 22-ц/796/1443/2016 Головуючий у І інстанції Шевчук О.П.
Доповідач Андрієнко А.М.
2 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді Андрієнко А.М.
Суддів: Заришняк Г.М.
Мараєвої Н.Є.
При секретарі Гарматюк О.Д.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника Міністерства оборони України Марціва Миколи Миколайовича та військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого, про встановлення факту, що має юридичне значення,
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - початку проходження військової служби, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 липня 2001 року наказом № 215-С його було зараховано студентом денної форми навчання до військово-юридичного факультету №6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, а наказом ректора Академії № 276-С відраховано з навчального закладу у зв`язку з закінченням строку навчання та успішного складання іспитів.
Під час оформлення відповідних документів (особової справи) перед закінченням навчання кадровим органом військово-юридичного факультету №6 університету був зроблений запис до послужного списку стосовно початку військової служби та зараховано до вислуги років на військовій службі період з 30.07.2005 року. Заявник вважає, що початком проходження ним військової служби має бути зазначено 31.07.2001 року - час з якого заявника зараховано на перший курс військово-юридичного факультету №6 зазначеної академії, оскільки відповідно до вимог ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу. Оскільки навчальний заклад, який він закінчив, - Національний університет «Юридична академія ім. Ярослава Мудрого» - є військовим відповідно до Указу Президента України від 20.11.1996 року, заявник просив заяву задовольнити.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт перебування ОСОБА_2 на військовій службі в Збройних силах України з 31 липня 2001 року дня зарахування до військово-юридичного факультету Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого.
Не погоджуючись з рішенням суду, особи, які не брали участі у розгляді справи судом першої інстанції, однак, суд вирішив питання про їх права та обовязки, представники Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 подали апеляційні скарги, в яких просили рішення скасувати та закрити провадження у справі, мотивуючи тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому зазначили, що оскільки ОСОБА_2 31.07.2001 року був зарахований на навчання студентом, а не курсантом, вказана дата не може відповідно до норми п. «в» ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» (в редакції, чинній на момент вступу заявника на навчання до ВНЗ) вважатись початком проходження ним військової служби.
Представники апелянтів підтримали апеляційні скарги , просили рішення суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити.
Заявник в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом № 215-С від 31.07.2001 року ОСОБА_2 зараховано на денний факультет № 6 (військово-юридичний) Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 01.09.2001 року та наказом від 24.06.2006 року № 276-С відраховано з академії у зв`язку з закінченням навчання та отриманням повної вищої освіти (а.с.10).
Наказом Міністерства освіти і науки України №1697 Національний університет «Юридична академія імені Ярослава Мудрого» було перейменовано в Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого, відповідні зміни внесено до ЄДР.
Згідно Закону України «Про Збройні Сили України» до Збройних Сил України належать об`єднання, з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації.
Відповідно до Тимчасового Положення про організацію підготовки офіцерів у цивільних вищих навчальних закладах, затверджених спільним наказом Міністерства освіти України та Міністерства оборони України від 28.12.1995 року №360/342, військові факультети при цивільних вищих навчальних закладах є вищими військово-навчальними закладами Міністерства оборони України, що створені для підготовки офіцерів з вищою освітою з залученням професорсько-викладацького складу і навчально-матеріальної бази цивільних вищих навчальних закладів.
Згідно з переліком вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затвердженого постановою КМУ від 15.12.1997 року №1410 «Про створення єдиної системи військової освіти» Національна юридична академія України імені Ярослава Мудрого (військово-юридичний факультет) входить до військових навчальних підрозділів Міноборони України.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент вступу ОСОБА_2 до вищого навчального закладу, одним із видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).
При цьому відповідно до ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів для здобуття певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважають курсантами, а ті, що мають такі звання - слухачами. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.
Як вбачається із наказу № 215-С про зарахування заявника студентом денної форми навчання та виданого на підставі наказу ректора НЮА від 11.07.2005 року № 318-С наказу начальника факультету ( по стройовій частині) від 30.07.2005 року № 104 про зарахування студента 44 навчальної групи ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 , 1983 року народження) до списків особового складу факультету, зарахування на всі види забезпечення по курсантській нормі з 30 липня 2005 року, присвоєння військового звання рядовий і призначення на посаду курсанта (ВОС 850100), ОСОБА_2 спочатку був зарахований до навчального закладу як студент, а з 30 липня 2005 року його призначено на посаду курсанта та присвоєно звання рядовий.
Задовольняючи вимоги заявника, суд першої інстанції встановив факт початку проходження військової служби заявником у Збройних Силах України з 31.07.2001 року, тобто з моменту вступу до військово-юридичного факультету , що входив до військових навчальних підрозділів Міністерства оборони України.
Однак, з таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав.
Відповідно до роз`яснень п.2 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах,одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового навчального закладу і одержання відповідної освіти , одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.
Таким чином, суд першої інстанції помилково прийняв справу до розгляду та постановив рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки дане питання не може бути вирішене шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.
Відповідно до ст.. 205 ч.1 п1 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Проаналізувавши та оцінивши всі вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню. Рішення суду повинно бути скасоване, а провадження по справі закрите, так як вирішення питання початку проходження військової служби не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст..ст. 303, 307, 205 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційні скарги представника Міністерства оборони України Марціва Миколи Миколайовича та військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2015 року скасувати, а провадження по справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого, про встановлення факту, що має юридичне значення, закрити на підставі ст.. 205 ч.1 п.1 ЦПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.
Судді :