233 № 233/386/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

при секретарі Поварніциній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа відділ ДРАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського міськрайонного правління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2016 року заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій просили встановити факт народження дитини, посилаючись на наступні обставини. ОСОБА_1 з 2011 року проживає однією сімєю із ОСОБА_2, від якого 30 серпня 2015 року вона народила у міський лікарні № 2 м.Макіївки сина, де їй було видано відповідний документ медичне свідоцтво про народження № 444 від 29 жовтня 2015 року. Оскільки згідно Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною третьою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків, заявники позбавлені можливості належним чином провести реєстрацію народженої дитини та просять суд встановити факт народження дитини ОСОБА_3, 30 серпня 2015 року у м.Макіївка Донецької області у матері громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та батька громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, надали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просили заяву про встановлення факту народження дитини задовольнити (а.с.10, 11).

Представник заявників ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, надала клопотання про розгляд справи у її відсутності, просила заяву задовольнити (а.с.19).

В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на звернення представника заявника було надано листа № 5203.2-38 від 18 січня 2016 року, в якому зазначено, що згідно Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною третьою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків (а.с.15).

Зясувавши позицію заявників, органу РАЦС проаналізувавши в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоровя про народження нею дитини.

Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2011 року проживає однією сімєю із ОСОБА_2, від якого 30 серпня 2015 року вона народила у міський лікарні № 2 м.Макіївки сина, де їй було видано відповідний документ медичне свідоцтво про народження № 444 від 29 жовтня 2015 року (а.с.4).

Заявниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано копію спільної нотаріально посвідченої заяви матері та батька про визнання батьківства (а.с.8).

Згідно Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною третьою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків.

З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники та їхня дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України ОСОБА_1 свідоцтво про народження її сина, виданого державним органом України.

Одночасно, суд вважає безпідставними вимоги заявника щодо присвоєння дитині прізвища, імя, по батькові, а також щодо зазначення у рішенні суду відомостей про батька дитини, оскільки при винесенні рішення про встановлення факту народження зазначається лише факт народження дитини у матері без присвоєння прізвища, імя та по батькові. Крім того, заявник не перебуває у зареєстрованому шлюбі з батьком дитини, а тому у відповідності до ст. 126 СК України батьки дитини повинні подати спільну письмову заяву про визнання батьківства до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 223, 234, 251-256 ЦПК України, ст.144 Сімейного кодексу України, ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити, встановити факт народження 30 серпня 2015 року у м.Макіївка Донецької області, Україна громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, дитини чоловічої статі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя