Справа № 182/3485/16-ц
Провадження № 2-о/0182/177/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.07.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді - Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати ОСОБА_2, яка до дня смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1.

Факт смерті ОСОБА_2 був зафіксований Феодосійським міським відділом запису актів громадського стану Департаменту запису актів громадського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, про що був складений актовий запис № 105 та видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1.

Однак на даний час, територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є тимчасово окупованою.

Отже, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами, їх посадовими особами та службовими особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане Феодосійським міським відділом запису актів громадського стану Департаменту запису актів громадського стану Міністерства юстиції Республіки Крим є недійсним і не створює правових наслідків.

Звернувшись до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міськрайонного управління юстиції з метою проведення державної реєстрації смерті своєї матері відповідно до вимог чинного законодавства України, заявнику листом № 774/06-22 від 29 червня 2016 року було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 просила суд встановити факт смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Феодосія, Автономної Республіки Крим.

Встановлення даного факту заявнику необхідно для державної реєстрації смерті своєї матері ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про смерть, відповідно до зразка та вимог встановлених чинним законодавством України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, в якій вимоги викладені у заяві підтримала та просила суд їх задовольнити (а.с.16).

Зацікавлена особа Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції з позовом ознайомлені, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, в судове засідання не з'явилися, від них надійшла заява про розгляд справи без їх представника (а.с.17)

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Частиною 2 ст. 2571 передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2, яка доводиться рідною матір'ю заявнику ОСОБА_1 (а.с.8) та яка до дня смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Факт смерті ОСОБА_2 був зафіксований Феодосійським міським відділом запису актів громадського стану Департаменту запису актів громадського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, про що був складений актовий запис № 105 та видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Однак на даний час, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій є тимчасово окупованими.

Зараз ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою квартального комітету № 17 від 29 червня 2016 (а.с.13).

Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

У зв'язку з цим, свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане Феодосійським міським відділом запису актів громадського стану Департаменту запису актів громадського стану Міністерства юстиції Республіки Крим є недійсним і не створює жодних правових наслідків.

Згідно ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міськрайонного управління юстиції з метою проведення державної реєстрації смерті своєї матері ОСОБА_2 відповідно до вимог чинного законодавства України.

Однак, листом № 774/06-22 від 29 червня 2016 року їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5 (у редакції 15 грудня 2015 року) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Отже, надане заявником свідоцтво про смерть, видане органом, що підпорядкований російській окупаційній владі, на яку, як на державу окупанта, відповідно до норм і принципів міжнародного права, покладено відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбачено ст.5 ч.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Частинами 2,4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Враховуючи те, ОСОБА_1 не має можливості надати для реєстрації смерті матері ОСОБА_2 документи, встановленого законодавством України зразка, з метою захисту законних прав та інтересів заявника як громадянина України, суд вважає за можливе встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Феодосія Автономної Республіки Крим ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Маріанопіль, Нікопольського району Дніпропетровської області, задовольнивши тим самим заяву ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 256-259, 294,367 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Маріанопіль, Нікопольського району Дніпропетровської області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Феодосія Автономної Республіки Крим.

Рішення підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, що відповідає вимогам п. 1 ч. 8 ст. 367 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Тихомиров