Провадження № 2/537/671/2016
Справа № 537/2616/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2016 р. м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області

в складі:головуючого судді Маханькова О.В.,

за участі секретаря судового засідання Скічко Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3.,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна набутого за час шлюбу та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання спільним сумісним майном подружжя та стягнення 1/2 частину грошових вкладів ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, а також визнати право власності та частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 за співвласниками,а саме:

- ОСОБА_1 1/2 частки квартири АДРЕСА_1;

- ОСОБА_3 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано 22 січня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, про що зроблено реєстраційний запис №192.

У період шлюбу за спільні кошти вони з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_3, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.2012року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі №192

Останнім часом їхні стосунки з відповідачем суттєво погіршилися, склалася ситуація, за якою вона вимушена відстоювати та захищати свої права. Його дружина не заперечує, що спірна квартира придбана під час перебуванні у зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти, а тому є спільною сумісною власністю подружжя.

В процесі розгляду справи позивач ОСОБА_1 доповнив позовні вимоги, а саме остаточно прохав суд визнати спільним майном квартиру АДРЕСА_4, виділити частки в квартирі, залишити відповідачу майно та стягнути з відповідача на його користь матеріальну компенсацію.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні звернулася з зустрічною позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, прохала суд визнати спільним сумісним майном подружжя металевий гараж №191 в авто кооперативі «Ливарник» та стягнути з ОСОБА_1 на її користь 1/2 частину грошових вкладів у сумі 1000 доларів США.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали,

прохали суд позов задовольнити., в задоволенні зустрічної заяви відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 та її адвокат з позовом не погодилися, прохали суд в задоволенні позову відмовити, зустрічну позовну заяву задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічної заяви необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2009 року. Шлюб, між сторонами розірваний за рішенням Глобинського районного суду Полтавської області 24 травня 2016 року.

За час перебуванні у шлюбі позивач з відповідачем придбали за спільні кошти квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.2012року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі №192

Відповідач в свою чергу не заперечує обставину придбання спірної квартири за спільні кошти в період перебування у шлюбі з позивачем.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПУ України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

При поділі майна суд виходить із того, якщо між подружжям нe досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Статтями 70,71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічна норма права закріплена і в ст. 372 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦПК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення ч. 4,5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умов звернення подружжя ( одного з них) до суду з таким позовом ( ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 тС.О., є правомірними та підлягають задоволенню щодо визнання спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 та визначення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 за співвласниками,а саме:

- ОСОБА_1 1/2 частки квартири АДРЕСА_1;

- ОСОБА_3 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо вимог про поділ майна та стягнення коштів, то вимоги в цій частині задоволенню не підлягають в зв*язку з необґрунтованістю.

Щодо зустрічної заяви ОСОБА_3, то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимоги щодо визнання права власності на 1/2 металевого гаража задоволенню не підлягають, тому що суду не надано доказів, що власником даного гаража є саме ОСОБА_1 Відповідно до довідки кооперативу, то дійсно, ОСОБА_1 користується гаражем №191.

Щодо вимог про стягнення з ОСОБА_1 1/2 частині грошових вкладів, то відповідно до довідки ПАТ «Приватбанк» від 15.11.2016року, дійсно ОСОБА_1 07.08.2014року здійснив перевід суми депозиту на карту 5168 в сумі 2155.71доларів США. В цей час подружжя ОСОБА_1 перебували у шлюбі, вели спільне господарство.

На підставі вищевикладеного в задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.60,69,70,71СК України. ст.ст. 15,59,60, 212-215, 218,223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна набутого за час шлюбу задовольнити частково .

Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3, квартиру АДРЕСА_1.

Визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 за співвласниками,а саме:

- ОСОБА_1 1/2 частки квартири АДРЕСА_1;

- ОСОБА_3 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання спільним сумісним майном подружжя та стягнення 1 /2 частину грошових вкладів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час його проголошення мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Маханьков О.В.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22.11.2016року.