Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/628/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

17.02.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів: Гайсюка О.В., Фомічова С.Є.,

за участю секретаря Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за виконання роботи продавця-консультанта за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

21 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до приватного підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за виконання роботи продавця-консультанта.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з цією ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати її. Скаргу обґрунтовано тим, що вказану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права. Оскільки ухвала від 18 січня 2016 року не містить конкретних вказівок про те в чому саме виявилася невідповідність позовної заяви вимогам ст. 119 ЦПК України, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, позивач вказав на неправильність висновків, який міститься в ухвалі від 23 грудня 2015 року.

В судовому засіданні позивач підтримав свою апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах, встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою від 23 грудня 2015 року суддя першої інстанції встановив невідповідність позовної заяви вимогам п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, а саме: позовна заява не містить змісту вимог до відповідача, із зазначенням доказів, якими обґрунтовується кожна вимога, відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема позивачем не надано жодних документів на підтвердження факту прийняття його на роботу відповідачем та існування трудових відносин між сторонами (наказ, договір, посадова інструкція, тощо) та залишив цю заяву без руху і надав позивачу строк для усунення недоліків - пять днів з дня отримання копії ухвали.

Копію цієї ухвали вручено ОСОБА_2 11 січня 2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 6).

15 січня 2016 року позивач надав до суду письмові пояснення в яких вказав, що він додав до позовної заяви наявні у нього документи, які, на його переконання, є достатніми для розгляду справи судом.

Визнаючи позовну заяву неподаною і застосовуючи передбачені ст. 121 ЦПК України процесуальні наслідки, суд зазначив, що позовна заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України, але позивач у встановлений строк не усунув недоліки.

Проте з таким висновком погодитися неможна.

Згідно норм ч. 1, ч. 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заявуподано без додержання вимог, викладених у статтях 119і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заявавважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Аналіз наведених норм ст. 121 ЦПК дає підстави для висновку, що підставою для визнання суддею позовної заяви неподаною є не вчинення позивачем дій щодо усунення невідповідності поданої ним заяви вимогам закону, які стали підставою для залишення її без руху та вказані у відповідній ухвалі, протягом визначеного судом строку.

Оскаржувана ухвала про визнання заяви неподаною не має містити вказівок на конкретні невідповідності поданої заяви вимогам закону, які не були усунуті заявником. Суддя послався лише на факт залишення ухвалою від 23 грудня 2015 року заяви без руху. При цьому поза увагою судді залишилися подані 15 січня 2016 року позивачем на виконання пояснення щодо ухвали від 23 грудня 2015 року (а.с. 7).

Під час перегляду ухвали про визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві підлягають перевірці апеляційним судом, як правильність висновків щодо невідповідності поданої заяви вимогам закону, так і правильність висновків щодо невиконання позивачем цих вимог у встановлений для цього строк.

У звязку з цим колегія суддів враховує мотиви залишення заяви без руху, зазначені в ухвалі від 23 грудня 2015 року, а саме: позовна заява не містить змісту вимог до відповідача, із зазначенням доказів, якими обґрунтовується кожна вимога, відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема позивачем не надано жодних документів на підтвердження факту прийняття його на роботу відповідачем та існування трудових відносин між сторонами (наказ, договір, посадова інструкція, тощо).

Відповідно до п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК Українипозовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

За змістом зазначеної норми саме позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Сама по собі відсутність у позовній заяві чи додатках до неї доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки є підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Звертаючись до суду, ОСОБА_2 виклав в позовній заяві обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, зазначивши обставини досягнення ним домовленості з відповідачем про виконання роботи продавця-консультанта і проведення з ним часткового розрахунку за виконану роботу.

Позивач додав до позовної заяви наявні у нього докази, які вважав за потрібне надати для розгляду спору.

Він також конкретно сформулював свої вимоги до відповідача, зазначивши їх зміст та розмір.

Суддя суду першої інстанції зазначених обставин та положення ст. 119 ЦПК Українине врахував, не дав належної оцінки поданої позивачем зави з точки зору дотримання права заявника на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції Українита ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому його висновок про наявність підстав для визнання позовної заяви неподаною є необґрунтованим.

За таких обставин оскаржувана ухвала не може бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2016 року скасувати, а вирішення питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: