Номер провадження: 22-ц/785/3334/16
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гончаренко В.М., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи - Приморський районний відділ у м. Одесі державної міграційної служби України, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_7, про скасування зняття з реєстраційного обліку, визнання договору купівлі-продажу недійсним, стягнення грошових коштів та зобов'язання повернути безпідставно набуте майно, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення набутих грошових коштів без достатньої підстави,

встановила:

У січні 2015 р. ОСОБА_5 звернувся до суду із вищезазначеним уточненим у серпні 2015 р. позовом.

ОСОБА_4, не визнавши первісний позов ОСОБА_5, у березні 2015 р. подала вищезазначений зустрічний позов.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2016 р. у задоволенні первісного позову ОСОБА_5 відмовлено в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 безпідставно набуті грошові кошти у сумі - 13 250,00 грн. та судові витрати в розмірі - 243,60 грн..

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01.09.2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2016 р. в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення набутих грошових коштів без достатньої підстави скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення набутих грошових коштів без достатньої підстави відмовлено.

В решті рішення залишено без змін.

У заяві, яка надійшла до апеляційного суду Одеської області 09.09.2016 р., ОСОБА_4 просить ухвалити додаткове рішення про: 1) стягнення з ОСОБА_5 проведених витрат, пов'язаних з публікацією оголошень про виклик до суду в газетах «Урядовий кур'єр» та «Одеські вісті» у загальному розмірі - 2 060,00 грн.; 2) скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Сторони у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду заяви сповіщені належним чином.

ОСОБА_4 надала суду заяву про підтримку її вимог з проханням розглянути справу за її відсутності.

ОСОБА_5 у письмових запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення просив відмовити в її задоволенні. Посилався на те, що надані ОСОБА_4 документи з оплати витрат на розміщення оголошень у пресі не були надані апеляційному суду під час ухвалення рішення, у судовому засіданні не досліджувалися. Клопотання про стягнення витрат у судовому засіданні не заявлялося.

Згідно з ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 1, 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимоги, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 6 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у тому разі, коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. п. 2, 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно з главою 8 розділу 1 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі не може покладатися обов'язок нести витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам є вичерпним.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат, то за заявою сторони суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Проте, якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 ЦПК України, справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

За змістом ст. 316 ЦПК України, ухвалюючи рішення від 01.09.2016 р. апеляційний суд мав вирішити питання про розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що третя особа - ОСОБА_7 двічі викликався у судові засідання, призначені на 19.05.2016 р. та 01.09.2016 р., шляхом розміщення відповідних оголошень у газетах «Урядовий кур'єр» та «Одеські вісті» (а. с. 181, 192, 219, 236).

Відповідно до матеріалів справи, журналу судового засідання від 01.09.2016 р. (а. с. 241 - 243), під час розгляду справи та ухвалення рішення апеляційним судом була присутня ОСОБА_4 та її представник. Клопотань про залучення до матеріалів справи доказів здійснення витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик до суду, та стягнення відповідних сум не заявлялося, відповідні документи суду не надавалися.

З огляду на вищевикладене, заява ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_5 проведених витрат, пов'язаних з публікацією оголошень про виклик до суду в газетах «Урядовий кур'єр» та «Одеські вісті», у загальному розмірі - 2 060,00 грн. задоволенню не підлягає.

Щодо ухвалення апеляційним судом додаткового рішення про скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 колегія суддів зазначає наступне.

Перелік підстав, коли суд може ухвалити додаткове рішення передбачений ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд. Цей перелік є вичерпним. До вказаного переліку така підстава як скасування заходів забезпечення позову не входить. Тому в задоволенні вимог заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення із скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 необхідно також відмовити. Вказане не позбавляє ОСОБА_4 звернутися до відповідного суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 154 ЦПК України.

За вищевказаних обставин колегія суддів підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 79, 88, 220, 304 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: В. М. Гончаренко

А. А. Калараш