Справа № 500/6114/16-ц
Провадження № 2/500/3255/16
У х в а л а

24 листопада 2016 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Ізмаїльської міської ради Одеської області про встановлення факту проживання однією родиною ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2, померлою 14.07.2001 року, в період часу з 01.03.1999 року по 14.07.2001 року, встановлення факту проживання однією родиною ОСОБА_1 з ОСОБА_3, померлим 26.04.2006 року, в період часу з 01.03.1999 року до 26.04.2006 року та визнання права власності на квартиру № 15 по пр.. Суворова, 60 в м. Ізмаїл Одеської області.

Відповідно до п.п.3, 4,5, 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заяви повинна містити зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Тобто особа, що подала заяву повинна навести повне викладення обставин, якими ґрунтуються данні вимоги та посилання на засоби доказування.

Пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.09 р № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вказує, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху і надає строк для усунення недоліків.

Частиною 5 ст. 119 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» - судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про судовий збір» - платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці) та фізичні особи підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно до статті 6 ЗУ «Про судовий збір» - за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовів зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Пунктом 1 частини 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

До позовної заяви не додані документи, які б містили відомості щодо вартості квартири АДРЕСА_1, необхідні для визначення ціни позову.

Позивач в позовній заяві вказує, що 14.07.2004 року ОСОБА_2 померла, 24.03.2006 року ОСОБА_3 помер, однак в позовній заяві відсутні посилання на докази, якими підтверджуються ці обставини

Відповідно до вимог ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення вищевказаних недоліків позовної заяви в пятиденний строк з дня отримання ухвали. Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута йому.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4