У Х В А Л А

19 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 4 березня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної служби геології та надр України, державного підприємства «Бурштин України» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 4 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 4 листопада 2015 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 4 березня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 листопада 2015 року й ухвалення нового судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 2, 40, 147-149 КЗпП України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 40 КЗпП України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2011 року, 19 червня 2012 року, 24 квітня 2013 року, 2 квітня та 28 травня 2014 року, 15 та 22 квітня, 16 грудня 2015 року, постанову Судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що за результатами перевірки (довідка про результати перевірки інформації, одержаної від фізичної особи ОСОБА_5 про корупційні правопорушення директора державного підприємства «Бурштин України» (далі - ДП «Бурштин України») від 9 квітня 2014 року) встановлено, що роботи ДП «Бурштин України» були проведені з порушенням геологічного завдання, пооб'єктного плану геологорозвідувальних робіт підприємства на 2012 рік. Також встановлено, що господарські операції з поставки виробів з бурштину на суму 10 843 грн 64 коп на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КЮФ «Максаліна» відповідно до договору від 16 грудня 2013 року № 294 не підтверджені належними первинними документами (видатковими накладними). Крім того, встановлено відсутність дій з боку керівництва ДП «Бурштин України», спрямованих на погашення дебіторської заборгованості на загальну суму 14046 грн 65 коп.; позивачем було безоплатно отримано продукцію на загальну суму 78 668 грн 40 коп. Також установлено, що ДП «Бурштин України» було подано неправдиві дані бухгалтерського обліку підприємства та фінансової звітності: були наявні розбіжності між даними Балансу (Звіту про фінансовий стан) за 2013 рік та записами у Головній книзі за 2013 рік.

Крім того, під час перебування на посаді директора підприємства позивач допускав призначення та звільнення без погодження з Держгеонадрами України працівників на посади, щодо призначення та звільнення яких необхідне таке погодження.

До того ж, оскільки трудові відносини припинено із позивачем з підстав, встановлених у контракті (пункт 8 статті 36 КЗпП України) та не передбачених нормами трудового законодавства, то на правовідносини сторін у такому випадку не поширювалися норми частини третьої статті 40 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2015_11_03/pravo1/KD0001.html?pravo=1>, статей 147-149 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_884/ed_2015_11_03/pravo1/KD0001.html?pravo=1>.

Такий же правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постановах від 26 грудня 2012 року у справі № 6-156цс12, від 23 січня 2013 року у справі № 6-127цс12, а саме: виходячи з нормативного тлумачення, зокрема, пункту 8 статті 36 КЗпП України та ураховуючи те, що між сторонами виник спір із приводу припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених контрактом - пункт 8 статті 36 КЗпП України, а не у зв'язку зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, норми частини третьої статті 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюються.

В ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2011 року та 19 червня 2012 року, що надані заявником як приклади, відсутні відомості про звільнення особи на підставі перевірки інформації про корупційні правопорушення.

В ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2013 року, 2 квітня 2014 року, 15 квітня 2015 року, що надані заявником як приклади, позивачів було звільнено на підставі пункту 1 статті 41 КЗпП України.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року, що надана заявником як приклад, позивача було звільнено на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року, що надана заявником як приклади, яким судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справу передано на новий розгляд, не містить правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказує на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року, що надана заявником як приклад, позивача було звільнено на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові Судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року, що надана заявником як приклад, позивача було звільнено на підставі пункту 1 статті 41 КЗпП України.

Таким чином, порівняння змісту постанови Судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 листопада 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, також відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до Державної служби геології та надр України, державного підприємства «Бурштин України» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 4 березня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко Я.М. Романюк