Справа № 214/847/16-ц
У Х В А Л А

іменем України

12 лютого 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить: заборонити відповідачу - ОСОБА_2 на період розгляду справи вчиняти будь-які дії, направлені на розпорядження майном - житловою квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви вказала, що 13.08.1994 року відділом РАГСу Інгулецького міськвиконкому Дніпропетровської області, було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем по справі. За час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя із відповідачем не склалося, у зв'язку із чим припинили спільне проживання та 28.07.2010 року шлюб між ними розірвано. За час шлюбу, 16 12.2003 року придбали з відповідачем у свою власність житлову квартиру, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, бульвар Вечірній, 1/266, що підтверджується копією договору купівлі-продажу та витягу із державного реєстру. Правовстановлюючі документи на квартиру, в день її придбання оформили на ім'я відповідача по справі. В зазначеній житловій квартирі з часу її придбання мешкають вона та їхня донька. Відповідач по справі припинив мешкати в квартирі з липня 2008 року, що підтверджується відповідним актом із місця проживання. Крім того, в житловій квартирі зареєстровані вона та їхня донька, що підтверджується довідкою із місця реєстрації.

Незважаючи на розірвання шлюбу із відповідачем ще в 2010 році, до суду із позовом про розподіл майна не зверталася, оскільки її права, як співвласника, не порушувалися, адже вона мешкала та мешкає в квартирі. Коли припинили із відповідачем спільне проживання, останній обіцяв провести переоформлення житлової квартири на неї або на доньку. У зв'язку із цим, сподівалася на те, що відповідач виконає свою обіцянку, а тому несла самостійно всі витрати на утримання майна, проводила в квартирі відновлювальний ремонт за рахунок особистих грошових коштів, несла самостійно всі витрати на сплату обов'язкових платежів, пов'язаних із утриманням майна, зокрема комунальних платежів, які нараховувалися в тому числі і на відповідача. Нещодавно звернулася до відповідача із проханням виконати обіцянку та провести переоформлення житлової квартири на неї або доньку, однак отримала відмову. Крім того, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, відповідач зазначив, що дозволив їм з донькою мешкати в його квартирі, що свідчило про невизнання ним її права власності на майно, та означало, що в будь який момент вона може втратити право на нього, що змусило її звернутися до суду із відповідним позовом та даною заявою про його забезпечення.

У судове засідання, згідно ст. 153 ч.1 ЦПК України, ніхто не викликався.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є квартира АДРЕСА_2, яка придбана сторонами, як подружжям, за час шлюбу. У спірній квартирі з моменту її придбання та до даного часу зареєстровані та мешкають ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є донькою сторін.

Разом з тим, з заяви про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 як вид забезпечення позову зазначила заборону відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені на розпорядження спірною квартирою, не вбачається, що ОСОБА_2 намагається вчинити будь які дії щодо відчуження квартири, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209-210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя : В.М.Прасолов