Ухвала

іменем україни

06 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення частини житлового будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 належить земельна ділянка площею 0,041 га, розташована по АДРЕСА_1. На цій земельній ділянці розташовані Ѕ частини житлового будинку, яка належить позивачу на підставі договору дарування від 07 квітня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Туйск І.І., реєстровий № 656, загальною площею 55,6 кв. м, житловою площею 25,9 кв. м, до яких входять: «2-1» - коридор, «2-2» - веранда, «2-3» - житлова кімната, «2-4» - житлова кімната, «2-5» - кухня, «2-6» - санвузол, а також господарські будівлі та споруди: літ. «Д» - літня кухня, літ. «Е» - сарай, літ. «Ж» - вбиральня, літ. «З» - душова, «II» - цистерна, «№ 3» - огорожа, Ѕ частини № 2 огорожі. Зазначив, що рішенням Виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 07 квітня 2011 року № 130 йому дозволено реконструкцію належної йому Ѕ частини вказаного житлового будинку, проте до цього часу він не має можливості приступити до реконструкції належної йому частини житлового будинку, оскільки частина будинку, яка належить відповідачу, розташована поверх належної йому частини будинку та земельної ділянки і будівельні роботи з реконструкції можуть призвести до руйнування належного відповідачу майна. Всі намагання вирішити цей спір у позасудовому порядку не надали позитивного результату, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду із позовом.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні власністю - Ѕ частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, шляхом демонтажу частини належної їй мансарди, яка частково розміщена на належній ОСОБА_3 земельній ділянці.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Проте судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій не відповідають наведеним нормам процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Статтею 10 ЦПК України установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи частково указаний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що колишні співвласники будинку по АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку отримали державні акти на належні їм земельні ділянки, які в подальшому передавали своїм спадкоємцям.

Виниклий порядок користування житловим будинком склався таким чином, що частина мансарди, яка належить відповідачу ОСОБА_4, розміщена над частиною житлового будинку, який належить позивачу ОСОБА_3, та порушує межу його земельної ділянки.

При цьому суд вважав установленим факт, що відповідач ОСОБА_4 належним чином не утримує належного їй майна, у результаті чого частина належного позивачу житлового будинку частково руйнується та псується, через що майно позивача приходить у непридатний для використання стан, а сам позивач зазнає суттєвих матеріальних збитків.

У зв'язку з цим позивач у встановленому законом порядку звернувся до Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області із заявою про надання дозволу на розробку проектно-технічної документації на реконструкцію Ѕ частини вказаного житлового будинку, рішенням Виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 07 квітня 2011 року № 130 йому надано такий дозвіл.

До теперішнього часу позивач не може приступити до реконструкції належної йому частини житлового будинку, оскільки відповідач категорично не допускає його в належну їй частину будинку для виготовлення проектно- технічної документації на реконструкцію, що унеможливлює подальший процес реконструкції будинку.

Згідно з актом постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи від 13 жовтня 2011 року виявлено факт аварійного стану частини даху будинку ОСОБА_3, який прилягає до сусіднього будинку; через те, що кімната сусідів знаходиться над їхнім дахом і не ремонтується, у ОСОБА_3 протікає дах його будинку.

Крім того, суд виходив із того, що під час розгляду справи ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 жовтня 2012 року за клопотанням відповідача та її представника у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу; справа тричі направлялася до експертної установи у зв'язку із тим, що експерти заявляли клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Разом із тим суд у рішенні зазначив, що відповідач отримувала в суді вищевказані клопотання, а також рахунки про оплату вартості експертизи, проте у встановлені судом строки відповідач не надала суду вказаних матеріалів та не повідомила суд про причини їх ненадання.

За таких обставин та з підстав, передбачених ч. 1 ст. 146 ЦПК України, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, оскільки приміщення мансарди (літ. II) частини житлового будинку (літ. «а1»), розташованого по АДРЕСА_1, перешкоджає позивачу обслуговувати та експлуатувати належну йому частину житлового будинку, натомість вважав недоведеними та необґрунтованими заперечення відповідача проти позову, оскільки вона не надала жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували вказаний факт.

Однак із вказаними висновками погодитися не можна, оскільки такі суперечать наявним у справі доказам.

Постановивши 26 червня 2014 року ухвалу про зупинення провадження у справі для отримання висновку раніше призначеної експертизи та про покладення на відповідача ОСОБА_4 обов'язку оплатити за проведення вказаної експертизи, суд першої інстанції не повідомив невідкладно про вказані обставини, зокрема саму ОСОБА_4, про що свідчать матеріали справи, натомість на а. с. 192 т. 1 міститься розписка ОСОБА_4 від 20 березня 2015 року про отримання копії клопотання експерта від 16 лютого 2015 року про надання додаткових матеріалів, хоча напередодні суддею Комінтернівського районного суду Одеської області Рудніцьким В.А. направлено на адресу провідного судового експерта науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6 лист від 16 березня 2015 року про те, що додаткових матеріалів, які зазначено у клопотанні експерта, не існує, у зв'язку із чим суддя просить провести експертне дослідження на підставі наявних у справі матеріалів (т. 1, а. с. 191).

Однак у зв'язку із тим, що за проведення експертизи ОСОБА_4 не було сплачено, то згідно з повідомленням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 15 травня 2015 року указану справу повернуто до суду першої інстанції без експертного висновку (т. 1, а. с. 195), та зазначено про те, що 20 квітня 2015 року до суду було направлено рахунок оплати за експертизу, проте станом на 15 травня 2015 року експертиза не оплачена.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у справі відсутній вищевказаний рахунок для оплати експертизи, який направлено експертом до суду 20 квітня 2015 року, про що йдеться у вказаному вище повідомленні, як і відсутні докази на підтвердження отримання цього рахунку відповідачем ОСОБА_4

Однак вищевикладене залишилося поза увагою й належною правовою оцінкою суду першої інстанції, який дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_4 ухиляється від проведення експертизи та в результаті цього - недоведеність її заперечень проти позову та доведеність й обґрунтованість заявлених позовних вимог, при цьому на порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи.

Крім того, усупереч вимогам ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України суд не зазначив обставин і фактів на спростування доводів заперечень відповідача проти позову про те, що між попередніми співвласниками вказаного будинку склався порядок користування нерухомим майном та земельною ділянкою, на якій воно розташоване, а також, що зазначена у поданому позивачем державному акті на право власності на землю інформація суперечить тій, яка зазначена у її державному акті, зокрема, що стосується місця розташування спірної частини належної їй на праві власності мансарди, чи то на її земельній ділянці, чи на земельній ділянці позивача (т. 1, а. с. 48-50).

Без з'ясування вищевказаних обставин помилковим є висновок суду про зобов'язання ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні власністю - Ѕ частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, шляхом демонтажу частини належної їй мансарди, яка частково розміщена на належній ОСОБА_3 земельній ділянці.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд не звернув уваги на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, не перевірив у достатньому обсязі доводів апеляційної скарги та законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору, у результаті чого помилково залишив без змін рішення суду першої інстанції.

Оскільки усупереч вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України суди першої й апеляційної інстанцій порушили норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, на порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Ступак