Справа №173/1286/16-ц
Провадження №2/173/704/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Верхньодніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_3, комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації, про визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1М з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідачів ОСОБА_2В Верхньодніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_3, КП «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», згідно уточненої позовної заяви просить визнати за ним право власності порядку спадкування за законом на 14/25 частки житлового будинку садибного типу з господарськими спорудами № 23 по вул. Железнякова в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області після смерті матері ОСОБА_4, посилаючись на наступне.

17.10.2015 року померла його мати ОСОБА_4.

Після смерті матері ОСОБА_4, відкрилась спадщина у вигляді 14/25 часток житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: вул.. Железнякова, 23 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області.

19.06.2016 року він звернувся до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_3, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину вищезазначеного будинку з господарськими спорудами, але постановою приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_3, від 19.06.2016 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що порядок користування зазначеним житловим будинком був визначений рішенням Верхньодніпровського районного суду від 29.07.1983 року. Але при посвідченні договору дарування між ОСОБА_5Я,. та ОСОБА_4, цей порядок користування вказаний не був. Також в договорі дарування та технічному паспорті на будинок вказана вул. Железняка, а не Железнякова. Такими чином правоустоновлюючі документи містять протиріччя, що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Відповідач ОСОБА_2, проти задоволення позовних вимог не заперечувала пояснивши, що вона є власником іншої частини даного будинку. Порядок користування частинами даного будинку між ними фактично склався і з цього приводу вони претензій фактично один до одного не мають та вважають, що частина домоволодіння, яка належить кожному із них складає самостійне домоволодіння.

Відповідач - представник Верхньодніпровської міської ради в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не подав.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог представник КП «Верхньодніпровське БТІ» в судовому засіданні при вирішення спору покладалась на думку суду, при цьому пояснила, що відповідно до матеріалів архівної справи за померлою ОСОБА_4, на паперових носіях зареєстроване право власності на 14/25 частини домоволодіння, розташованого по вул.. Железнякова, 23 в м. Верхньодніпровську на підставі договору дарування посвідченого 24.02.1990 року № 2-370 Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою. Право власності на іншу частина цього будинку зареєстрована за відповідачкою ОСОБА_6 На сьогоднішній день частини в окремі домоволодіння не виділені. Для виділення частин, що належать кожному із співвласників, в окреме домоволодіння, при відсутності спору необхідно обом співвласникам звернутись до КП «Верхньодніпровське БТІ» для отримання висновку з цього приводу та до Верхньодніпровської міської ради щодо визначення адреси кожному домоволодінню.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_3В в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про слухання справи у її відсутність.

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги згідно уточненої позовної підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, 17.10.2015 року померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копіює свідоцтва про народження позивача.

Після смерті матері позивача ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 14/25 часток житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: вул.. Железнякова, 23 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області.

19.07.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину вищезазначеного будинку з господарськими спорудами, але постановою приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу від 19.07.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що порядок користування зазначеним житловим будинком був визначений рішенням Верхньодніпровського районного суду від 29.07.1983 року. При посвідченні договору дарування між ОСОБА_5Я,. та ОСОБА_4, цей порядок користування вказаний не був. Також в договорі дарування та технічному паспорті на будинок вказана вул. Железняка, а не Железнякова. Такими чином правоустоновлюючі документи містять протиріччя, що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину .

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що рішення Верхньодніпровського районного народного суду Дніпропетровської області від 29.07.1983 року ухваленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_5Я,. до ОСОБА_7Г,. про розподіл будинку, домоволодіння по вул. Железнякова, 23 розділено на дві квартири та визначено які приміщення переходять в користування ОСОБА_5Я,. та ОСОБА_7 В подальшому ОСОБА_5, належну йому ідеальну частину в даному домоволодінні, а саме 14/25, подарував ОСОБА_4, матері позивача, що підтверджується договором дарування від 24.02.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8Я,. та зареєстровано в державному реєстрі за № 2-370. ОСОБА_4П,. зареєструвала домоволодіння в КП «Верхньодніпровське БТІ», тобто органі, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, за життя у покійної ОСОБА_4, виникло право власності на 14/24 частини домоволодіння, розташованого в м. Верхньолднірповську по вул.. Железнякова, 23 Дніпропетровської області, яке виникло на підставі укладеного правочину дарування, який був зареєстрований у встановленому на той час порядку. Таким чином у покійної ОСОБА_4 право власності на зазначену вище частину домоволодіння виникло правомірно, на підставі укладеного правочину і неправомірність виникнення права власності не доведена та не встановлена судом.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як смерть власника чи не визначення в правовстановлюючому документі приміщень , будівель та споруд, які складають частку, що передавалась у власність не припиняє права власності на майно. Так як в правовстановлюючому документі чітко зазначена ідеальна частка, яка була передана спадкодавцю у власність за укладеним правочином.

Також не спростовує наявності права власності зазначення в технічному паспорті розташування домоволодіння по вул. Железняка, а не Железнякова, так як технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, а в договорі дарування,тобто правовстановлюючому документі. вулиця зазначена правильно Железнякова.

Відповідно будь-яких сумнівів щодо наявності у померлої права власності на спадкове майно не існує.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що позивач є сином померлої ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження, тому він є спадкоємцем першої черги

Інших спадкоємців, що претендують на спадщину після см5ерті ОСОБА_4П,. не встановлено. З пояснень позивача судом встановлено, що він був єдиним сином у померлої. Батько його помер раніше. Таким чином інші спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_4, відсутні.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за спадкоємцем позивачем ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом на14/25 частини житлового будинку садибного типу з господарськими спорудами № 23 по вул. Желязнякова в м Верхньодніпровську Дніпропетровської області після смерті матері ОСОБА_4П,. померлої 17.10.2015 року

Виходячи з того, що відповідно до повідомлення КП «Верхньодніпровське БТІ» вказується, які приміщення, будівлі та споруди складають 14/25 частки домоволодіння, розташованого аз адресою: вул. Желязнякова, 23 в м Верхньодніпровську Дніпропетровської області, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на дані приміщення, будівлі та споруди, яку складають належну йому 14/25 частки домоволодіння, а саме: житлового будинку А-1: прихожа 1-4 площею 4.9 кв.м., кухня 1-5 площею 5.5 кв.м., коридору 1-6 площею 2.1. кв.м.. жилої кімнати 1-7 площею 16.9 кв.м. Житлової прибудови А'-1: коридор 1-1- площею 2-3 кв.м. жилої 1-2 площею 4.7 кв.м., санвузол 1-3 площею 3.4. кк.м. , Сараю Б'-1, Сараю В-1, Вбиральні Т-1, сараю Е-1, огорожі № 1, водопроводу № 3, огорожі № 6, мощення І, паркану № 9, хвіртки № 10, зливної ями № 11, огорожі № 12, загальною площею 39. 8 кв.м. житловою площею 21.6 кв. м.

Щодо виділення частин домоволодіння, які належать сторонам, у окремі житлові приміщення, то згідно уточнених позовних вимог дані вимоги перед судом не заявляються і при відсутності спору між сторонами існує позасудовий порядок вирішення даних вимог.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн., 20 коп., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідачів у порушенні прав позивача.

Керуючись ст. 10, 60,212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Верхньодніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_3, комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації,про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на 14/25 частини житлового будинку садибного типу з господарськими спорудами № 23 по вул. Желязнякова в м Верхньодніпровську Дніпропетровської області, яка складається з: Житлового будинку А-1: прихожа 1-4 площею 4.9 кв.м., кухня 1-5 площею 5.5 кв.м., коридору 1-6 площею 2.1. кв.м.. жилої кімнати 1-7 площею 16.9 кв.м. Житлової прибудови А'-1: коридор 1-1- площею 2-3 кв.м. жилої 1-2 площею 4.7 кв.м., санвузол 1-3 площею 3.4. кк.м. , Сараю Б'-1, Сараю В-1, Вбиральні Т-1, сараю Е-1, огорожі № 1, водопроводу № 3, огорожі № 6, мощення І, паркану № 9, хвіртки № 10, зливної ями № 11, огорожі № 12, загальною площею 39. 8 кв.м. житловою площею 21.6 кв. м., після смерті матері ОСОБА_4, померлої 17.10.2015 року

Витрати по сплаті судового збору в сумі 551.20 грн., покласти на позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Верхньодніпровського районного суду. Особи, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні підчас проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга подана не була. У випадку подання апеляційної скарги рішення набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо не було змінене або скасоване.

Суддя Петрюк Т.М