Ухвала

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Гвоздика П.О., СитнікО.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст», третя особа - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ПАТ Банк «Транс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 24 591 грн 65 коп., посилаючись на те, що 28 грудня 2012 року між ПАТ Банк «Траст» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № R022.020-000-UGB.0021561, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 20 469 грн строком дії до 18 грудня 2015 pоку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,99 % річних, а також 1,47 % щомісячної комісії від суми кредиту. У зв'язку з невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, утворилась заборгованість, яка станом на 17 грудня 2014 року становить: заборгованість за кредитом - 15 369 грн 51 коп., відсотки за фактичне користування кредитом - 1 508 грн 07 коп., комісія за обслуговування кредиту - 3 887 грн 04 коп., пеня - 3 827 грн 03 коп., всього 24 591 грн 65 коп.

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ Банк «Траст» про захист прав споживачів, у якому просила визнати кредитний договір № R022.020-000-UGB.0021561, укладений 28 грудня 2012 року між ПАТ Банк «Траст» та нею, недійсним.

На обґрунтування заявлених вимог зазначала, що вищевказаний договір укладений з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: зазначала, що вона є інвалідом другої групи за загальним захворюванням - цукровий діабет 2-го типу та початкова катаракта обох очей і ще ряд захворювань, зокрема, ураження сітчатки ока, яке приводить до сліпоти, ураження центральної області сітчатки, яка найбільш значима, оскільки дає високу гостроту зору, здібність читати. Навіть через окуляри вона прочитати кредитний договір була не в змозі. Також зазначала, що кредитний договір вона підписала там, де їй вказував головний економіст ПАТ АБ «Укргазбанк», копію кредитного договору їй не надали, а запропонували отримати в касі гроші. Їй видали близько 16 тис. грн, суму у 20 469 грн вона не отримувала.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2015 року, позов ПАТ Банк «Траст» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ Банк «Траст» заборгованість за договором від 28 грудня 2012 року № R022.020-000-UGB.0021561 у розмірі 20 964 грн 62 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові ПАТ Банк «Траст» та задоволення її позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що 28 грудня 2012 року між ПАТ Банк «Траст» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала від позивача у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти у розмірі 20 469 грн зі сплатою 16,99 % річних, щомісячної комісії за обслуговування боргу у розмірі 1,47 % від суми кредиту, зі строком користування 36 місяців, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 18 грудня 2015 року.

Кредит отримано відповідачем 28 грудня 2012 року, що підтверджується копією меморіального ордеру від 28 грудня 2012 року.

27 жовтня 2014 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про дострокове погашення кредиту та інших нарахувань з попередженням щодо можливого вирішення питання у судовому порядку.

Станом на 17 грудня 2014 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 24 591 грн 65 коп., з яких: 15 369 грн 51 коп. - основна сума заборгованості; 1 508 грн 07 коп. - відсотки за фактичне користування кредитом; 3 887 грн 04 коп. - комісія за обслуговування кредиту; 3 827 грн 03 коп. - пеня за прострочення платежів.

Будь-яких доказів, які б спростовували надані позивачем розрахунки або свої розрахунки відповідач не надала.

За таких обставин суд вважав позов доведеним ПАТ Банк «Траст».

Ураховуючи істотні обставини, а саме: важке матеріальне становище відповідача, стан її здоров'я, суд зменшив розмір неустойки до 200 грн.

Що стосується зустрічних вимог ОСОБА_4, суд відмовив у їх задоволені з огляду на те, що жодних доказів того, що ОСОБА_4 не мала можливості перед укладанням договору ознайомитись з умовами договору нею відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

П.О. Гвоздик

О.М.Ситнік