Ухвала іменем україни 30 березня 2016 рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - П'ята державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року, в с т а н о в и л а: У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - П'ята державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0413 га, розташовану на території СТ «Чобіток». Вказувала, що за життя ОСОБА_5 заповіт не склала. Зазначала, що до спадкоємців першої черги також належить відповідачка, яка є її сестрою. Їй було відмовлено у видачі нотаріального свідоцтва, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на квартиру та земельну ділянку. Вказувала, що вона неодноразово зверталась до відповідачки з проханням повернути їй правовстановлюючі документи на квартиру, однак отримала відмову. Справа судами розглядалась неодноразово. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0413 га, яка розташована на території СТ «Чобіток» Малокатеринівської селищної ради, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 року, яким у задоволенні позову відмовлено, залишено без змін. У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оформлення спадкових прав у судовому порядку має бути виключною мірою в разі неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину. Оскільки ОСОБА_3 не скористалась своїм правом отримати дублікат свідоцтва про право власності на спірну нерухомість та державного акта на земельну ділянку відповідно до вимог закону, а тому суди вважали, що позивачка звернулась до суду передчасно, її позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки вона не використала всі позасудові засоби для отримання дубліката свідоцтва про право власності на житло та оформлення свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку. Крім того, відповідачка не оспорювала права позивачки і не заперечувала, щоб разом з позивачкою звернутись до нотаріуса з приводу прийняття спадщини. Судами під час розгляду справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3 частини кожній, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16 січня 2003 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0413 га, розташовану на території СТ «Чобіток». Спадкоємцями першої черги після її смерті є її діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Як убачається з матеріалів справи, 13 жовтня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса П'ятої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя від 12 грудня 2013 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_5, у зв'язку з неподанням правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як роз'яснено у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Відповідно до вимог п. 6.4 Тимчасового положення у разі крадіжки, втрати, пошкодження тощо свідоцтва про право власності чи витягу про реєстрацію прав БТІ можуть видати дублікат витягу або за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів здійснити необхідні підготовчі заходи для видачі дубліката свідоцтва. Для отримання дубліката свідоцтва чи витягу подається заява, якій передує опублікування в пресі повідомлення про недійсність викрадених, загублених, пошкоджених свідоцтв про право власності чи витягів про реєстрацію прав. БТІ перевіряє належність заявленої вимоги відомостям з реєстру прав та оформлює дублікат свідоцтва чи витягу. На дублікаті свідоцтва чи витягу обов'язково зазначається його номер та в Реєстрі прав робиться відмітка про втрату оригіналу свідоцтва чи витягу та відмітка про видачу дубліката свідоцтва чи витягу. Аналізуючи зміст наведеної норми, слід зазначити, що чинним законодавством передбачено видачу дубліката свідоцтва про право власності лише у разі крадіжки, втрати чи пошкодження оригіналу свідоцтва про право власності з обов'язковим дотриманням встановленої процедури, яка передує видачі, та визнанням у зв'язку з цим недійсним втраченого свідоцтва. Ухвалюючи рішення у справі, суди дійшли правильних та обґрунтованих висновків щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки, як встановлено судами, ОСОБА_3 не скористалась своїм правом отримати дублікат свідоцтва про право власності на спірну нерухомість та державного акта на земельну ділянку відповідно до вимог закону, а тому позивачка звернулась до суду передчасно, її позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені належними та допустимими доказами, враховуючи те, що позивачка не використала всі позасудові засоби для отримання дубліката свідоцтва про право власності на житло та оформлення свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку. Отже, до зазначених висновків суди дійшли на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, тому касаційна скарга підлягає відхиленню. Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана