РІШЕННЯ

Іменем України

17.11.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк», з участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Фідобанк», з участю третьої особи - ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому збільшив про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору № 014/24627/5/21662 укладеного 18.08.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_1 отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 35 700,00 доларів США на строк до 17.08.2015 року. За умовами договору кредиту ОСОБА_1 зобов'язана забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих відсотків та комісій на умовах, передбачених цим договором. Погашення кредиту ОСОБА_1 зобов'язана здійснювати щомісячно, до 15 числа кожного місяця, згідно з графіком платежів, наведеними у Додатку №1 та остаточне погашення отриманого кредиту здійснити до 16.08.2015 року. Відповідач не виконала договірних зобов'язань, допустила заборгованість на загальну суму 291 131,19 грн., що включає прострочені нараховані проценти - 1 062,69 доларів США, що еквівалентно 24 026,65 грн., нараховані проценти по 21.10.2015 року включно - 0,00 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів, розрахована за період з 17.06.2014 року по 22.10.2015 року - 74 889,50 грн., борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту по договору станом на 22.10.2015 року - 8 501,60 доларів США, що еквівалентно 192 215,04 грн. Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено договором поруки від 18.08.2008 року, укладеним між позивачем та ОСОБА_2 Просить стягнути солідарно з відповідача ОСОБА_1 та її поручителя ОСОБА_2 суму заборгованості та судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору. Вказує, що банк свідомо ввів її в оману щодо істинної вартості кредиту. Такі дії відповідача ПАТ «Фідобанк» щодо приховування інформації про сукупну вартість кредиту є порушенням Закону України «Про захист прав споживача». У зв'язку з чим кредитний договір повинен бути визнаний недійсним. Просить зустрічний позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання поруки припиненою. В обґрунтування позову вказує, що 20 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та позичальником ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №5 до кредитного договору. Внаслідок внесення змін до кредитного договору збільшився обсяг відповідальності поручителя. Разом з тим, згоди на внесення змін у договір позивач не надавав. Тому просить визнати договір поруки припиненим.

У судове засідання представник позивача ПАТ «Фідобанк» не з'явився, надіслав заяву в якій позов підтримав, просив його задоволити, розглядати справу без його участі.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у судове засідання не з'явились, надіслали на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи. Однак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачів, оскільки причини неявки в судове засідання не визнано поважними.

Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічні позови ОСОБА_1, ОСОБА_2 до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/24627/5/21662, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 35 700,00 доларів США на строк до 17.08.2015 року. За умовами договору кредиту ОСОБА_1 зобов'язана забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих відсотків та комісій на умовах, передбачених цим договором. Погашення кредиту ОСОБА_1 зобов'язана здійснювати щомісячно, до 15 числа кожного місяця, згідно з графіком платежів, наведеними у Додатку №1 та остаточне погашення отриманого кредиту здійснити до 16.08.2015 року.

18.08.2008 року, банк з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони, уклали договір поруки № 014/24627/5/21662/1, за яким поручитель зобов'язався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов'язань, що випливають з укладеного договору кредиту та всіх додаткових угод, що були укладені до нього.

Умови надання та забезпечення кредиту встановлені п. 3 Кредитного договору від 18.08.2008 року.

Пунктами 5, 9 Кредитного договору передбачені обов'язки позичальника; відповідальність сторін.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача - враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.(ст.627 ЦК України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст.ст. 215-216 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, сплата яких передбачена ст.1048 ЦК України.

Сторони, підписавши оспорюваний договір, підтвердили факт досягнення згоди між собою щодо усіх істотних умов.

Наявність підписаного обома сторонами кредитного договору свідчить про те, що обидва його учасники бажали укласти договір, його укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не була примушена до укладення такого договору, а відтак, волевиявлення ОСОБА_1 було вільним і відповідало її внутрішній волі. При укладенні договору відповідачу ОСОБА_1 були відомі всі умови договору та не існувало ніяких інших обставин, які б примусили її прийняти умови договору на вкрай невигідних для себе умовах.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов»язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов»язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну скупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов»язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

Звертаючись до суду з зустрічним позовом ОСОБА_1 посилається на те, що даний договір був укладений під впливом обману, що тягне недійсність правочину.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у п.20 постанови №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до п.3.8 Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач.

При підписанні кредитного договору ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення кредитного договору були дотримані, договір містить всі, передбачені законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення.

З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку . Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшиться обсяг його відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та позичальником ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №5 до кредитного договору пунктом 1.6 якої було встановлено, що за порушення позичальником його грошових зобов'язань за кредитним договором, останній сплачує на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на кожну дату існування прострочення відповідного платежу.

Разом з тим, з заяви ОСОБА_2 від 15.01.2010 року вбачається, що останній ознайомлений з умовами та не заперечує щодо укладення ОСОБА_1 з АТ «Ерсте Банк» кредитного договору, а також додаткової угоди №2 до кредитного договору, а також будь-яких інших додаткових угод (договорів про внесення змін та /або доповнень) до кредитного договору, які можуть укладатися в майбутньому та які, в тому числі, але не виключно, будуть змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір зобов'язань ОСОБА_1 перед ПАТ «Ерсте Банк». (а.с.118).

Відтак відсутні правові підстави для визнання договору поруки припиненим. А тому зустрічний позов ОСОБА_2 до задоволення не підлягає.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів слід стягнути сплачений позивачем судовий збір - 4 373,55 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, 525, 526, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_2) суму заборгованості по невиконаним зобов'язанням у розмірі 291 131 (двісті дев'яносто одна тисяча сто тридцять одна) грн. 19 коп. на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк».

Стягнути з ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1) 2 186,77 грн. судового збору в користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк».

Стягнути з ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_2) 2 186,77 грн. судового збору в користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк».

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дзеньдзюра С.М.