Справа № 654/954/16-ц
Провадження № 2/654/442/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2016 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Ширінської О.Х.,

за участю секретаря Слюсар О.С.,

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до ОСОБА_1 з вище вказаним позовом, в якому зазначив, що ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір б/н від 14.11.2016 р., відповідно до якого відповідач кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 520 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», у звязку із чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «ПариватБанк».

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В порушення вказаних норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2016 р. має заборгованість 1153,32 дол.США, що за курсом 25.15 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.01.2016 року складає 29008,13грн., яка складається з наступного: 379,90 дол.США - заборгованість за кредитом; 467,57 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 232,00 дол. США заборгованість по комісії та пені; 19,88 дол. США штраф (фіксована частина); 53,97 дол. США штраф (процентна складова). Вказані суми заборгованості за кредитом, а також судовий збір просить стягнути з відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку із пропуском строку позовної давності, а саме загального строку позовної давності, який відповідно до ст. 257 ЦК України становить три роки. Так, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором сальдо простроченої заборгованості виникло 13.04.2011 р., тобто з цього дня позивач дізнався про порушення свого права, строк позовної давності закінчився 13.04.2014 року. Позовна заява була подана 09.03.2016 р., тобто через 2 роки після закінчення позовної давності. Крім того, Умови та правила надання банківських послуг відповідачем не підписувались, з ними вона не була ознайомлена. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку із пропуском строку позовної давності.

Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, судом під час розгляду справи було встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір б/н від 14.11.2006 р., відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 520 дол. США. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитом останній платіж відповідачем було здійснено 12.03.2011року і з даною обставиною погодились сторони.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Окрім цього частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вище наведене, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11.02.2015 р. № 6-240цс14, суд приходить до висновку, що позивач не довів укладення між сторонами договору, який передбачав би збільшення строку позовної давності, а Умови та правила надання банківських послуг не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачкою вони не підписувались.

Останній платіж відповідачка здійснила 12.03.2011 р., тобто кінцевий строк для подачі позову - 12.03.2014 р., позивач звернувся із позовом до суду 09.03.2016 року.

Таким чином, позивачем пропущено загальний трирічний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 179, 209, 212, 213, 215, 217 ЦПК України, ст.ст. 207, 256,257, 259, 261, 267 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі апеляційного скарги через районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя О. Х. Ширінська