ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6979/15-ц
Провадження № 2/362/313/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Орди О.О
при секретарі Хоменко О.А
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Васильківської центральної районної лікарні до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди ,-
24 грудня 2012 року вироком Васильківського міськрайонного судом Київської області визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 , ч.1 ст. 115 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 липня 2013 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2012 року залишено без змін. Згідно вищезазначеного вироку «01.05.2012 року близько 23 год 30 хв ОСОБА_1К знаходячись на території домоволодіння в с. Ковалівка Васильківського району Київської області, вул. Леніна, 50 маючи намір на протиправне заподіяння смерті іншій людині та реалізуючи свій злочинний намір на умисне вбивство ОСОБА_2, який знаходився поруч з ним, під час сварки із останнім, витягнув кухонний ніж, який зберігав за поясом власних шортів та умисно наніс йому три удари ножем спереду в область грудей та черевної порожнини, тобто вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий після отримання поранень залишився живий та каретою швидкої допомоги був доставлений та госпіталізован до реанімаційного відділення Васильківської ЦРЛ. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 259 від 18.06.2012 року у ОСОБА_2В мали місце тілесні ушкодження: проникаюче поранення грудної клітки зліва з ушкодженням діаграфми, що супроводжувалось лівобічним гемопневматороксом, проникаюче поранення черевної порожнини з ушкодженням лівої долі печінки, передньої стінки шлунку, непроникаюче поранення бокової стінки живота справа. Проникаючі поранення грудної клітки та черевної порожнини з ушкодженням внутрішніх органів за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки життя в момент заподіяння. Непроникаюче поранення черевної стінки справа відноситься до легких телесних ушкоджень»
В звязку з вищевикладеним ОСОБА_2В знаходився на стаціонарному лікуванні у Васильківській районній центральній лікарні Київської області з 02.05.2012 року по 15.05.2012 року на лікування якого Васильківською ЦРЛ було понесено витрати в сумі 3 666, 65 грн. Згідно із довідкою Васильківської ЦРЛ розрахунок фактичних витрат проведено з урахуванням 13 ліжко-днів (вартість лікування в день) і загальна вартість витрат на лікування потерпілого ОСОБА_2В становить 282, 05 за день. Отже на підставі ст. 1206 ЦК України просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Васильківської ЦРЛ суму понесених витрат на лікування ОСОБА_2В в розмірі 3, 666, 65 грн
Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заперечень на адресу суду не надсилав.
На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, враховуючи думку позивача, який подала заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
24 грудня 2012 року вироком Васильківського міськрайонного судом Київської області визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 , ч.1 ст. 115 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 липня 2013 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2012 року залишено без змін. Згідно вищезазначеного вироку «01.05.2012 року близько 23 год 30 хв ОСОБА_1К знаходячись на території домоволодіння в с. Ковалівка Васильківського району Київської області, вул. Леніна, 50 маючи намір на протиправне заподіяння смерті іншій людині та реалізуючи свій злочинний намір на умисне вбивство ОСОБА_2, який знаходився поруч з ним, під час сварки із останнім, витягнув кухонний ніж, який зберігав за поясом власних шортів та умисно наніс йому три удари ножем спереду в область грудей та черевної порожнини, тобто вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий після отримання поранень залишився живий та каретою швидкої допомоги був доставлений та госпіталізован до реанімаційного відділення Васильківської ЦРЛ. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 259 від 18.06.2012 року у ОСОБА_2В мали місце тілесні ушкодження: проникаюче поранення грудної клітки зліва з ушкодженням діаграфми, що супроводжувалось лівобічним гемопневматороксом, проникаюче поранення черевної порожнини з ушкодженням лівої долі печінки, передньої стінки шлунку, непроникаюче поранення бокової стінки живота справа. Проникаючі поранення грудної клітки та черевної порожнини з ушкодженням внутрішніх органів за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки життя в момент заподіяння. Непроникаюче поранення черевної стінки справа відноситься до легких телесних ушкоджень» (а.с. 4-15)
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до вимог ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Згідно з положеннями п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» № 545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
Згідно із п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» (п.3) вказав, що термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
У відповідності до положень п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат»№ 11 від 07.07.1995 року, витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню в повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Вчиненим злочином ОСОБА_1К заподіяв тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_2В , який згідно довідки Васильківської центральної районної лікарні знаходився на лікуванні в реанімаційному та хірургічному відділенні Васильківської ЦРЛ з 02.05.2012 року по 15.05.2012 року, на його лікування було витрачено 3666,65 гривень (а.с.17).
Згідно калькуляції вартості одного ліжко-дня в Васильківській ЦРЛ, затвердженого головним лікарем Васильківської ЦРЛ ОСОБА_3 вартість одного ліжко-дня становить 282,05 гривень ( а.с.18).
Приймаючи до уваги вище викладене, враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий ОСОБА_2В в кількості 13-ти ліжко-днів, проведених ним в реанімаційному та хірургічному відділенні, витрачено бюджетні кошти, розмір яких підтверджено дослідженими по справі доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Васильківської центральної районної лікарні та стягнення з ОСОБА_1К витрачених коштів у розмірі 3 666 грн. 65 коп.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись ст. 1206 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 130, 209, 212-215, 223, 224-228 ЦПК України, суд -
Позов Васильківської центральної районної лікарні до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Васильківської центральної районної лікарні заподіяні матеріальні збитки понесених внаслідок лікування ОСОБА_2 у розмірі 3 666 ( три тисячі шістсот шістдесят шість ) гривень 65 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1218 ( тисячу двісті вісімнадцять) гривень 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.О.Орда