Справа № 307/2056/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Панька В.Ф.,

суддів - Куштана Б.П., Ігнатюка Б.Ю.,

при секретарі - Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 14 вересня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» /надалі - Банк/ звернулося до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що по договору № MKМ0AN14892289 від 29.08.2008 року відповідачу надано кредит у розмірі 21336,62 доларів США на термін до 28.08.2015 року. Не виконання боржником обов'язку щодо повернення кредитних коштів завдало Банку матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню. Станом на 27.05.2015 р. заборгованість за відповідачем перед банком складає 53301,82 доларів США, з яких 12502,55 доларів США заборгованість за кредитом, 6928,94 доларів США. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2261,07 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 29059,96 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 11,67 доларів США - штраф (фіксована частина), 2537,63 доларів США - штраф (процента складова). Тому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 53301,82 доларів США, що за курсом 21.42 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.05.2015 року складає 1141724,93 грн. за кредитним договором № MKМ0AN14892289 від 29.08.2008 р. та судові витрати. Зазначеним рішенням суду першої інстанції позов задоволено. ОСОБА_1 не погодилась з цим рішенням, порушила питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріально та процесуального права. В судовому засіданні апелянтка скаргу з наведених підстав підтримала.

Представник позивача вважав, що підстав для задоволення скарги немає. Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Доводи апеляційної скарги апелянта зводяться до твердження того, що: позивачем у позовній заяві не вказано ту обставину, що апелянтом було добровільно погашено кредит у сумі 5147 дол. США, а після того, коли не змогла погашати кредит, звернулася до керівництва банку, яким передала взятий у кредит автомобіль марки «Tiggo T11SOR7240T11T», який останній продав за 84 тис.грн., однак ні в позовній заяві, ні в рішенні суду цього не зазначено, а розмір кредиту не зменшено, а навпаки збільшено; крім цього, банк обманув суд, так як вже звертався з аналогічним позовом до суду 25 липня 2013 року, дану справу було розглянуто по суті та позовні вимоги банку задоволено частково; ухвалою колегії суддів апеляційного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2013 року рішення Тячівського районного суду залишено без змін. Однак, зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України). За приписами ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, отримуючи кредит позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, а також сплатити проценти в розмірі та на умовах, передбаченими кредитним договором,а у разі порушення умов договору - сплатити пеню. З матеріалів справи вбачається, що 29.08.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір № MKМ0AN14892289 і відповідачу надано кредит у розмірі 21336,62 доларів США на термін до 28.08.2015 року. Щодо посилання апелянта на те, що банком не враховано суму коштів від реалізації заставного майна при визначенні заборгованості по кредитному договору, то слід зазначити наступне. З розрахунку заборгованості по кредитному договору № MKМ0AN14892289, складеному станом на 27.05.2015 року, вбачається зарахування 04 лютого 2010 року суму в розмірі 9739,45 дол. США, що надійшла від реалізації заставного майна. Крім цього, згідно довідки про порядок розподілу коштів від реалізації заставного автомобіля по кредитному договору № MKМ0AN14892289 сума коштів у розмірі 9 739,45 дол. США була розподілена наступним чином: 240 дол. США - погашення заборгованості по простроченому тілу кредиту; 6 594,69 дол. США - погашення заборгованості по поточному тілу кредиту; 1947,44 дол. США - погашення заборгованості по відсотках; 415,90 дол. США - погашення заборгованості по пені; 543,42 дол. США - погашення заборгованості по комісії. (а.с.104). Доводи апеляційної скарги, про те, що банк обманув суд, так як вже звертався з аналогічним позовом до суду 25 липня 2013 року, дану справу було розглянуто по суті та позовні вимоги банку задоволено частково; ухвалою колегії суддів апеляційного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2013 року рішення Тячівського районного суду залишено без змін, не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного. В позовній заяві Банк зазначив, що заборгованість по кредитному договору № MKМ0AN14892289 від 29.08.2008 року станом на 27 травня 2015 року становила 53 301,82 дол. США, яка складалася з наступного: 12502,55 дол. США - заборгованості за кредитом; 6 928,94 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 261,07 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 29059,96 дол. США - заборгованість по пені; 11,67 дол. США штраф (фіксована частина); 2537,63 дол. США - штраф (процентна складова). Рішенням Тячівського районного суду від 25 липня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 26207,71 дол. США, яка складалась з наступного: 12446,42 дол. США - заборгованість за кредитом; 6105,07 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2034,20 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 4179,32 заборгованість по пені; 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина), 1411,39 дол. США штраф (процентна складова). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Отже, ОСОБА_1 не виконувала взятих на себе зобов'язань, а тому вимога Банку про стягнення заборгованості є правомірною. Враховуючи те, що позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов договору, а останнім жодних доказів на протилежне не представлено, суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Інших доводів, які б мали правове значення для вирішення справи, апеляційна скарга не містить. Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає. Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити. Рішення Тячівського районного суду від 14 вересня 2015 року залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: