Справа №265/5556/15-ц
Провадження №2/265/62/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Міхєєвої І.М., за участю секретаря Федорової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Олнайт» до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжна воєнна іншуранс груп», про стягнення страхового відшкодування, третя особа - ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Олнайт» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1, приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжна воєнна іншуранс груп», про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначено, що 09.12.2014 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Шкода Октавія» держаний номер НОМЕР_1 о 07-30 годин, на перехресті вулиці Пашковського та вулиці Межевої в м. Маріуполі, не урахувавши дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, допустив виїзд на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2, що належить позивачу. За участю представника страхової компанії пошкоджений автомобіль був оглянутий, складені відповідні документи та направлені в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжна воєнна іншуранс груп» для виплати страхового відшкодування. Після спливу строку на виплату страхового відшкодування позивач відремонтував пошкоджений автомобіль. Відповідно до акту виконаних робіт від 03 квітня 2015 року, відновлювальні роботи виконані на суму 30206,00 гривень. Посилаючись на діюче законодавство позивач просив стягнути солідарно з відповідачів суму 30206,00 гривень.

Представник позивача ОСОБА_3, діючи на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовні заяві, просив позов задовольнити. В подальшому надав суду заяву про закінчення розгляду справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилався, що він застрахував свою відповідальність у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжна воєнна іншуранс груп» перед третіми особами, згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АС/8117479 від 05 серпня 2014 року. Посилаючись на норми діючого законодавства вважав, що заподіяну позивачу майнову шкоду, внаслідок ДТП, яке сталося з його вини, необхідно стягнути з страховика, в межах ліміту. В подальшому подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Допитаний у судовому засіданні у якості третьої особи ОСОБА_2 пояснив, що за запрошенням пп «Олнайт» він здійснював ремонт пошкодженого автомобіля НОМЕР_3, вартість ремонту складає 30 206,00 гривень, огляд автомобіля проводили в його присутності та за участю представника страхової компанії, якого викликало саме підприємство «Олнайт». Сума вартості відновлювального ремонту суттєво відрізняється від висновку експерта, тому, що в акті він частково не зазначив пошкоджені запчастини та вказав не весь перелік виконаних робіт.

Ухвалою суду від 28 березня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог приватного підприємства «Олнайт» до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжна воєнна іншуранс груп», про відшкодування шкоди закрите, оскільки розгляд таких позовних вимог віднесено до юрисдикції господарських судів.

Розглядаючи позовні вимоги Приватного підприємства «Олнайт» про стягнення страхового відшкодування з ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Шкода Октавія» держаний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжна воєнна іншуранс груп», згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АС/8117479 від 05 серпня 2014 року.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АС/8117479 від 05 серпня 2014 року, страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 100 тис. гривень, розмір франшизи становить 500 гривень. (а.с. 4)

Згідно довідки та акту виконаних робіт від 03.04.2015 року, складених фізичної особою підприємцем ОСОБА_2 вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 становить 30 206,00 гривень.(а.с.9-10)

Згідно висновку експерта за № 1 судової автотоварознавчої експертизи від 20 січня 2016 року, складеного СПД «Терентьєв Леонід Іванович», вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля НОМЕР_3 на дату оцінки 03.04.2015 року, становить: 14 199,44 гривні. (а.с.93-107)

Таким чином, судом встановлено, що розмір завданої позивачу шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; та згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Так ж позиція, щодо права потерпілого яке є абсолютним, викладена в Постанові Верховного Суду України за № 6/2808 від 20.02.2016 року.

Разом із тим, матеріали справи свідчать, що приватне підприємство «Олнайт» звернулося до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжна воєнна іншуранс груп» із повідомленням про ДТП, зазначало причини й обставини її настання, винну особу - водія забезпеченого транспортного засобу, просило сплатити страхове відшкодування. (а.с.37-52) Під час розгляду справи, 18.02.2016 року, позивач в черговий раз звернулось до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжна воєнна іншуранс груп» з вимогою про виплату страхового відшкодування, заподіяну внаслідок ДТП, яке сталося 09.12.2014 року.(а.с.135-137) Заперечення ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжна воєнна іншуранс груп» надіслані на адресу суду, свідчать про часткове визнання вимог позивача про страхове відшкодування. Проте, судом встановлено, що розмір завданої позивачу шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика.

Наведене свідчить, що позивач, скористався своїм правом вимоги про страхове відшкодування в рамках саме договірних зобовязань та протягом розгляду справи не відмовився від свого права вимоги про відшкодування завданої йому шкоди саме із страховика.

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача тільки франшизи в розмірі 500 гривень, оскільки, відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Згідно якої, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1. підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати з оплати судового збору в розмірі 302,07 гривен,

В И Р І Ш И В :

Позов приватного підприємства «Олнайт» до ОСОБА_1, про стягнення страхового відшкодування, третя особа ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНН) на користь приватного підприємства «Олнайт» майнову шкоду в розмірі 500 (пятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНН) на користь приватного підприємства «Олнайт» судовий збір в сумі 302 ( триста дві )гривні 07 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області в місті Маріуполі протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ___________________ І.М. Міхєєва.