Справа №2-968/11 23.02.2016 23.02.2016
Провадження №22-ц/784/448/16
Справа № 2-968/11
Провадження № 22-ц/784/448/16 Головуючий першої інстанції: Тішко Д.А.
Категорія: 5 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Кушнірової Т.Б.,

Локтіонової О.В.,

із секретарем судового засідання: Гавор В.Б.

за участі: позивача ОСОБА_3, її представника - ОСОБА_4, позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, його представника - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_6 -

ОСОБА_7

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

У травні 2008 р. ОСОБА_3, ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказували, що вони, а також відповідачі є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Між сторонами існує спір щодо порядку користування земельною ділянкою, так як ОСОБА_6 здійснює самовільне будівництво, чим порушує порядок користування земельною ділянкою, який склався між сторонами.

В подальшому позивачі, остаточно уточнивши позовні вимоги, просили визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до другого варіанту висновку №36-37 судової будівельно-технічної експертизи від 25 вересня 2015 р., що було проведено експертом Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_9, тому що цей варіант відповідає часткам співвласників у праві власності на житловий будинок, які існували на час перетворення цього права на спільну часткову власність.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що висновок судової будівельно-технічної експертизи від 25 вересня 2015 р. є необґрунтованим та суперечить іншим матеріалами справи. Зокрема, при визначенні порядку користування слід виходити з часток співвласників у праві власності на житловий будинок на час вирішення спору та враховувати порядок користування земельною ділянко, який склався між сторонами.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2015 р. позов задоволено частково.

Постановлено визначити порядок користування земельною ділянкою площею 1 338 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до другого варіанту (додаток №2 згідно ідеальних часток співвласників) висновку №36-37 судової будівельно-технічної експертизи від 25 вересня 2015 р., проведеної експертом Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_9

Виділено ОСОБА_3 у користування земельну ділянку площею 438 кв.м., у тому числі під будівлями та спорудами - 161 кв.м., для обслуговування будівель - 94 кв.м., під городом - 183 кв.м.

Виділено ОСОБА_5 у користування земельну ділянку площею 251 кв.м., у тому числі під будівлями та спорудами - 78 кв.м., для обслуговування будівель - 71 кв.м., під городом - 102 кв.м.

Виділено у загальне користування ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 земельну ділянку площею 87 кв.м.

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 земельну ділянку площею 562 кв.м.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 вказує на помилковість визначення судом порядку користування земельною ділянкою, оскільки вважає, що суд мав виходити із часток сторін у праві їх власності на житловий будинок, які визначені правовстановлюючими документами на час вирішення спору, і просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши доповідь судді пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи КП «ММБТІ» №2971 на домоволодіння АДРЕСА_1, перевіривши законність рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, якій належить 31/100 його частки, ОСОБА_5, якій належить 17/100 часток, ОСОБА_6, якому належить 44/100 часток, ОСОБА_8, якій належить 8/100 часток (а.с.7; т.1).

Так, ОСОБА_3 є власником зазначеної частки на підставі свідоцтва про право власності Миколаївської міської ради від 28 травня 1999 р. № 263, що було видано замість свідоцтва про право на спадщину від 30 травня 1995 р. №4-3304. (а.с.9; т.1).

ОСОБА_5 є власником на підставі договору дарування частини домоволодіння від 06 квітня 2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сидоренко Л.М., реєстровий №294. (а.с.8,179; т.1)

ОСОБА_6 є власником вищезазначеної частки на підставі договору дарування від 07 березня 1996 р. №1-1271 (10/100 часток); рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 травня 1996 р. (12/100 часток); договору купівлі-продажу від 05 травня 2000 р. №2081 (22/100 часток).

ОСОБА_8 є власником зазначеної частки на підставі договору дарування від 31 липня 2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. за реєстровим № 4894. (а.с.179; т.1). При цьому відповідно до рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 03 квітня 2012 р. у справі № 22ц-491/12 її частка у домоволодінні була збільшена за рахунок частки ОСОБА_6 до 10/100 та виділена в натурі. (а.с.16-17; т.2).

У користуванні сторін знаходиться земельна ділянка загальною площею 1 338 кв.м. (1000 кв.м.+338 кв.м), що була виділена їм відповідно до п.п.3, 4 рішення Миколаївської міської ради від 20 липня 2004 р. №22/6 у спільну сумісну власність. (а.с.57-60; т.1).

На підставі зазначеного рішення були видані державні акти серії ЯГ №584144 на площу 338 кв.м. та серії ЯГ №584145 на площу 1000 кв.м. (а.с.61-62; т.1).

Судом встановлено, між сторонами протягом тривалого часу існують конфліктні відносини, пов'язані із здійсненням будівництва на земельній ділянці, а також зі спором щодо порядку користування спільною земельною ділянкою, тобто сторони не можуть досягти згоди щодо порядку користування земельною ділянкою.

Згідно матеріалів технічної інвентаризації сторонами були самовільно побудовані літ. К,Т,Ф,У,Ц,Я,Г,М,Я',Э, житлова прибудова Б'', в житловому будинку літ.Б збільшена житлова площа на 6,3 кв.м. Зазначені будівлі та приміщення знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_6, ОСОБА_3 (а.с.179; т.1)

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 10 вересня 2013 р. встановлено, що ОСОБА_6 на земельній ділянці загального користування по АДРЕСА_1 самочинно побудував літню кухню літ. Э-1, сарай літ. "Ц", а також розпочав будівництво сіней літ. "а-5"та приміщення літ. "Л-1". У зв'язку з чим, відповідно до судових рішень зобов'язано ОСОБА_6 знести самовільно побудовані будівлі, а саме літню кухню літ. Э-1, сіни літ. "а-5" у дворі будинку АДРЕСА_1, а також здійснити перебудову приміщення літ. "Л-1" шляхом перенесення фундаменту не менше ніж на 1,5 м. від гаражу літ. "Г".

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника (землекористувача).

Як роз'яснено в пунктах 19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", при вирішенні справ даної категорії суд також з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком та здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель та споруд, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласниками господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При цьому суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі) слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Вирішуючи спір, суд з урахуванням викладених положень закону та роз'яснень Верховного Суду України вірно вважав, що при визначенні порядку користування земельною ділянкою між сторонами-співвласниками житлового будинку слід виходити із розміру їх частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час виникнення спільної часткової власності на будинок та визначив порядок користування земельною ділянкою між сторонами на підставі варіанту, запропонованому у висновку судової будівельно-технічної експертизи №36-37 від 25 вересня 2015 р.

Так, відповідно до обраного судом варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою позивачам надано у користування земельні ділянки, що відповідають часткам у житловому будинку: ОСОБА_3 - 35/100, ОСОБА_5 - 20/100, а також враховано, що частка відповідача ОСОБА_6 становить 37/100, відповідача ОСОБА_8 - 8/100.

Доказів помилковості такого розрахунку розміру часток сторін у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час виникнення спільної часткової власності на будинок в суді першої інстанції не надавалось, відсутні доводи щодо помилковості такого розрахунку і в апеляційній скарзі, поданій представником відповідача ОСОБА_6

Також судом вірно враховано, що варіант розподілу земельної ділянки за фактичним порядком користування, на чому наполягав ОСОБА_6, є неприйнятним у зв'язку з тим, що він значно відрізняється від розміру первинних часток співвласників та порушує права позивачів.

В той же час обраний судом варіант визначення порядку користування земельною ділянкою відповідає часткам співвласників на час перетворення права власності на будинок у спільну часткову власність, розрахованим експертом. При цьому такий варіант враховує попередні рішення судів у справах між тими ж сторонами, не потребує додаткових затрат для його влаштування, найбільш відповідає вимогам добросусідства та не порушує будівельних і санітарних норм та правил протипожежної безпеки, забезпечує можливість вільного проходу сторонам як до їх частин будинку і господарських споруд, так і до земельних ділянок і здійснення догляду за ними, а також має найменшу площу ділянки загального користування, не потребує знесення будівель (споруд), перенесення насаджень та здійснення відповідної грошової компенсації.

Щодо доводів представника відповідача в апеляційній скарзі стосовно того, що при визначенні порядку користування земельною ділянкою необхідно виходити із розміру часток співвласників у праві власності на житловий будинок, які існують на час вирішення спору, то таке суперечить вимогам ст.ст. 88, 120 ЗК України, наведеним роз'ясненням Верховного Суду України, а тому не заслуговують на увагу.

Інших доводів щодо помилковості висновків суду апеляційна скарга не містить.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: