АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2817/16 Головуючий 1 інст. - Алфьорова Т.М.
Справа № 645/6843/15-ц Доповідач - Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» квітня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, компенсації втрати частини заробітної плати, розрахованих податків, простого відсотку, про надання оплачуваних щорічних відпусток і стягнення суми середньої заробітної плати для оплати відпусток, стягнення до державного бюджету прибуткового податку та до пенсійного фонду щомісячного збору на обов'язкове державне страхування, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом».

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2015 року, яку залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року, у відкритті провадження у справі в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 - відмовлено.

21 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася з додатковою вимогою до позовної заяви від 05 серпня 2015 року про поновлення на роботі позивача, не поновленого за рішенням суду, про негайне поновлення на роботі.

Зазначила, що за виконавчим листом від 11 травня 2010 року, направленим Фрунзенським районним судом м. Харкова до Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва 18 травня 2010 року відкрито виконавче провадження, яке постановою від 01 червня 2010 року закінчено без здійснення виконавчих дій по фактичному допущенню позивача до виконання попередніх обов'язків.

Вказала, що ухвалами Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2011 року та 22 серпня 2012 року виконавчій службі роз'яснено, що виконавчий лист від 11 травня 2010 року підлягає виконанню, проте його й станом на 05 серпня 2015 року не виконано і до роботи її знову не допущено.

Просила негайно поновити у зв'язку із повторним недопущенням до роботи ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри лінгвістики Харківського інституту Міжрегіональної Академії управління персоналом Публічного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом» на посаді доцента кафедри лінгвістики Харківського інституту Міжрегіональної Академії управління персоналом.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2016 року у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про негайне поновлення на роботі у зв'язку із повторним недопущенням до роботи ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою судді ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що ані в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова, ані у провадженні будь - якого іншого суду немає справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому посилання суду на пункт 3 частини 2 статті 122 ЦПК України є неспроможним; що підстави спорів за вимогами про поновлення на роботі у позові від 31 жовтня 2003 року та 21 серпня 2015 року - різні, а саме - підставою позову про поновлення на роботі від 31 жовтня 2003 року були: відсутність порушень позивачем трудової дисципліни; відсутність його роботи у відповідача за контрактною формою трудового договору; звільнення позивача при його роботі за безстроковою формою трудового договору у зв'язку із закінченням строку дії контракту; видання наказу про звільнення особою, не уповноваженою ані на прийом, ані на звільнення з роботи по контракту; порушення процедури звільнення, а підставою цього позову є її повторне фактичне недопущення відповідачем до роботи; що пункт 3 частини 1 статті 122 ЦПК України, на який посилався суддя, є невірним.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, ухвалу судді - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2010 року позов ОСОБА_1 до Міжрегіональної Академії управління персоналом (у формі акціонерного товариства закритого типу), президента Міжрегіональної Академії управління персоналом Щокіна Г.В., третя особа - Гримблат С.О. про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, видачу дубліката трудової книжки, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково;

визнано контракти від 01 вересня 2001 року та 01 липня 2002 року, укладені між Харківським інститутом Міжрегіональної Академії управління персоналом в особі директора Гримблата С.О., діючого на основі Положення про філію зі змінами і доповненнями та довіреності № 6688 АЕВ № 057548, з одного боку, та ОСОБА_1 з другого боку, недійсними;

визнано незаконним звільнення та скасовано наказ № 37 від 21 липня 2003 року про звільнення;

поновлено ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри лінгвістики Харківського інституту Міжрегіональної Академії управління персоналом з 02 серпня 2003 року; рішення суду в цій частині допущено до негайного виконання;

стягнуто з Міжрегіональної Академії управління персоналом на користь ОСОБА_1 заборгованість по невиплаченій та недорахованій заробітній платі за час її роботи з 25 серпня 1999 року по 01 серпня 2003 року в розмірі 7724,13 грн. з урахуванням подальшого відрахування із суми прибуткового податку та обов'язкових платежів;

стягнуто з Міжрегіональної Академії управління персоналом на користь ОСОБА_1 заробітну плату в межах суми платежу за один місяць в розмірі 517,00 грн.; рішення суду в цій частині допущено до негайного виконання;

стягнуто з Міжрегіональної Академії управління персоналом на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 93990,27 грн. з урахуванням подальшого відрахування з суми прибуткового податку та обов'язкових платежів;

стягнуто з Міжрегіональної Академії управління персоналом на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. з урахуванням подальшого відрахування із суми прибуткового податку та обов'язкових платежів;

стягнуто з Міжрегіональної Академії управління персоналом на користь ОСОБА_1 реальні збитки в розмірі 210,07 грн. з урахуванням подальшого відрахування з суми прибуткового податку та обов'язкових платежів;

стягнуто з Міжрегіональної Академії управління персоналом на користь держави судовий збір в розмірі 51,00 грн.;

зобов'язано Міжрегіональну Академію управління персоналом внести до трудової книжки ОСОБА_1 наступні записи: в графі 1, 2 нічого не писати, в графі 3 - «Відсутній запис від 22.05.2001 року. «Підприємство «Міжрегіональна Академія управління персоналом Харківська філія» з 22.05.2001 року перейменовано на «Міжрегіональна Академія управління персоналом Харківський інститут», в графі 4 - «Протокол загальних зборів акціонерів МАУП № 26 від 22.05.2001 року», в графі 1, 2 нічого не писати, в графі 3 - «Запис № 6 від 31.12.2003 року визнати недійсним. Поновлений на роботі»;

зобов'язано Міжрегіональну Академію управління персоналом видати ОСОБА_1 дублікат трудової книжки, в якому зробити записи про попередні роботи позивача, а також наступні записи: в графі 1, 2 нічого не писати, в графі 3 - «Підприємство «Міжрегіональна Академія управління персоналом Харківська філія» з 22.05.2001 року перейменовано на «Міжрегіональна Академія управління персоналом Харківський інститут», в графі 4 - «Протокол загальних зборів акціонерів МАУП № 26 від 22.05.2001 року»;

з моменту набрання рішення законної сили і до повного розрахунку на вищезазначені суми нараховувати простий відсоток у розмірі облікової ставки Національного Банку України, яка діятиме в цей період, плюс три відсотки;

в іншій частині позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2011 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2010 року в частині стягнення з Гримблата С.О. на користь Міжрегіональної Академії управління персоналом 93990,27 грн. з урахуванням подальшого відрахування суми прибуткового податку та обов'язкових платежів; стягнення з Міжрегіональної Академії управління персоналом на користь ОСОБА_1 реальних збитків в розмірі 210,07 грн. - скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення реальних збитків - відмовлено; в частині стягнення з Міжрегіональної Академії управління персоналом на користь держави судового збору в розмірі 51,00 грн. - змінено;

стягнуто з ПАТ «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом» на користь держави судовий збір в розмірі 1700,00 грн.;

в іншій частині рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2010 року - залишено без змін.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2015 року, яку залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року, у відкритті провадження у справі в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 - відмовлено.

21 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася з додатковою вимогою до позовної заяви від 05 серпня 2015 року про поновлення на роботі позивача, не поновленого за рішенням суду, про негайне поновлення на роботі.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2010 року, яке набрало законної сили, вирішено спір між Публічним акціонерним товариством «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом» та ОСОБА_1 про поновлення її на роботі та вказаним рішенням ОСОБА_1 поновлено на посаді доцента кафедри лінгвістики Харківського інституту Міжрегіональної Академії управління персоналом з 02 серпня 2003 року, суд першої інстанції правомірно відмовив у відкритті провадження за додатковою позовною вимогою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом» про негайне її поновлення у зв'язку з не поновленням її на роботі.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена судом з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що підстави спорів за вимогами про поновлення на роботі у позові від 31 жовтня 2003 року та 21 серпня 2015 року - різні не можуть бути прийняті до уваги судовою колегією.

Звільнення працівника з роботи проводиться на підставі відповідного наказу власника або уповноваженого ним органу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2010 року визнано незаконним звільнення та скасовано наказ № 37 від 21 липня 2003 року про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади. Цим же рішенням суду поновлено ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри лінгвістики Харківського інституту Міжрегіональної Академії управління персоналом з 02 серпня 2003 року та зазначено в цьому рішенні суду про його негайне виконання в цій частині.

Доказів того, що ОСОБА_1 була звільнена з посади доцента кафедри лінгвістики Харківського інституту Міжрегіональної Академії управління персоналом на підставі іншого наказу, ОСОБА_1 не надано.

Процесуальні питання, пов'язані з виконання судових рішень у цивільних справах розглядаються в порядку, передбаченому розділом VI ЦПК України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що при постановленні ухвали суд керувався пунктом 3 частини 1 статті 122 ЦПК України, є безпідставними, оскільки зазначена норма права, на яку посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі (а. с. 153 (зворотна сторінка), 154) не має пунктів і складається з однієї частини, згідно якої суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що зазначене в резолютивній частині рішення суду «керуючись частиною 2 пунктом 3 статті 122 ЦПК» замість «керуючись частиною 2 пунктом 2 статті 122 ЦПК України» вплинуло на зміст судового рішення є безпідставними, оскільки як вбачається з мотивувальної частини ухвали ОСОБА_1 відмовлено саме з підстав, передбачених пунктом 2 частиною 2 статті 122 ЦПК України. Помилково зазначений пункт в резолютивній частині є технічною опискою, яку відповідно до статті 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі виправити. При цьому особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заявлена додаткова вимога ОСОБА_1 про негайне поновлення на роботі вже була вирішена судовим рішенням, яким також визнано незаконним та скасовано наказ про її звільнення, інший наказ про звільнення позивача відповідачем не видавався.

Додаткова позовна вимога заявлена до того самого відповідача й про той самий предмет позову та з тих же підстав, а посилання ОСОБА_1 на невиконання рішення суду не є зміною підстав позову.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1133цс15 від 21 жовтня 2015 року, на яку посилається і ОСОБА_1

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, дослідивши ретельно судові рішення по цивільним справам №№ 2-79/10, 645/6843/15-ц, інші докази у справі, дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у відкритті провадження у справі.

У зв'язку з чим судова колегія залишає без задоволення клопотання ОСОБА_1 про витребування з Фрунзенського районного суду м. Харкова цивільних справ №№2-79/10, 645/6843/15-ц для дослідження.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки ухвалу відповідно частини 1 статті 312 ЦПК України постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування або зміни немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.313, п.4 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2016 року -

- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії