РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3423/16-ц

пр. № 2/759/2643/16

23 листопада 2016 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді: Петренко Н.О.

при секретарі: Рагімовій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, ГУ ДМС України у м. Києві про визнання права користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 треті особи: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, ГУ ДМС України у м. Києві про виселення без надання іншого жилого приміщення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в якому просить визнати за нею право користування квартирою № АДРЕСА_1.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 13.09.1997р. позивачка вступила в шлюб з ОСОБА_2. Після шлюбу вони стали проживати по місцю проживання чоловіка за адресою: АДРЕСА_1. Дана квартира складається із трьох кімнат. За даною адресою проживання народився і син сторін ОСОБА_4, який 04.05.1999р. був зареєстрований за даною адресою. В даному приміщенні вони проживають і до сьогоднішнього дня. Позивачка несе усі витрати по утриманню даного житла, заміні санітарно-технічного обладнання, по проведенню там відповідного ремонту, оплаті комунальних послуг. В даному жилому приміщенні крім позивачки проживає мати відповідача ОСОБА_4., яка є людиною похилого ОСОБА_1, важко хвора і якій постійно потрібний сторонній догляд. Вона сама доглядає матір відповідача ОСОБА_2

Шлюб з відповідачем було розірвано 31.10.2014р. Після розірвання шлюбу чоловік став проживати окремо у своєї нової дружини за адресою: АДРЕСА_2. В даному жилому приміщенні зареєстрований також брат відповідача ОСОБА_3, але проживає у своєї дружини за адресою АДРЕСА_3. Позивачка вважає, що була вселена в дане жиле приміщення за згодою наймача як член сім'ї наймача, а тому просить задовольнити позовні вимоги та визнати за нею право користування квартирою № АДРЕСА_1.

Представник відповідача ОСОБА_5 до суду подав зустрічний позов про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. В обгрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що після реєстрації шлюбу 13.09.1997р. відповідачка по зустрічному позову ОСОБА_1 стала проживати в квартирі № 100, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В момент її заселення в даній квартирі проживали та були зареєстровані ОСОБА_12-власник особового рахунку та батько позивача, ОСОБА_6 ОСОБА_6 - мати позивача, ОСОБА_3 - брат позивача та сам ОСОБА_2. Під час вселення ОСОБА_1 жоден член сім'ї не надавав письмової згоди на вселення. Окрім того, мешканці спірного приміщення не бажали надавати відповідачці право постійного користування цим приміщенням. ОСОБА_1 зазначає, що здійснює догляд за матір'ю позивача, яка є хворою. Він не заперечує стосовно того, що позивачка здійснювала частковий догляд за його матір'ю, проте станом на сьогоднішній день ОСОБА_6 померла. У зв'язку з цим необхідності в догляді немає, а отже підстав проживання в даному приміщенні немає. Крім того позивач має намір проживати в даному приміщенні разом з новою дружиною та дитиною. Таким чином для уникнення порушення житлових прав позивача та інших членів його сім'ї відповідачка підлягає виселенню.

Також представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 протягом всього часу проживання в даній квартирі, не ставила питання про визнання права користування даним житловим приміщенням оскільки весь цей час мала право користування та була зареєстрована в квартирі № АДРЕСА_4. В даній квартирі вона була зареєстрована з 17.07.1997р. по 09.12.2015р.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні первісний позов підтримали та просили його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, стосовно зустрічного позову заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник проти первісного позову заперечували, а зустрічний позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити мотивуючи тим, що ОСОБА_1 проживала у спірній квартирі як тимчасовий мешканець.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні первісний позов підтримав та не заперечував проти визнання за його матір'ю ОСОБА_1 права користування вищевказаною квартирою. Просив залишити проживати його матір разом з ним, оскільки у нього з батьком стосунки не склалися і він не зможе проживати разом з ним та його новою родиною.

Представники Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації та Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, просили розглядати справу за відсутності їх представника.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

13.09.1997р. був зареєстрований шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів ГУЮ у м. Києві між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про, що зроблено актовий запис № 1382./а.с.9/

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. /а.с.10/

Як встановлено в судовому засіданні з моменту одруження ОСОБА_1 почала проживати за адресою АДРЕСА_1 як дружина відповідача за первісним позовом ОСОБА_2

Відповідно до довідки ф.3 від 15.01.2016р. всласником особового рахунку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 - батько відповідача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, крім нього зареєстровані також: ОСОБА_6 - дружина з 24.06.1971 року, ОСОБА_3- син з 23.07.1991року , ОСОБА_2-син з 11.12.1990року, онук -ОСОБА_4 з 04.05.1999 року та онука- ОСОБА_14 з 27.11.2015року./а.с.69/

ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_9 мати відповідача померла./а.с.65/

Відповідно до ч. 1,2 ст.64 Житлового кодексу України, члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім»ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність та зобов»язаннями, що випливають із зазначено договору.

До членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині 2 ст. 64 перестали бути членами сім»ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов»язки, як наймач і члени його сім»ї.

Відповідно до ч.1 ст.65 Житлового кодексу України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Відповідно до ч.2 ст.65 Житлового кодексу України, особи, що вселилися в жиле приміщення, як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім»ї які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 добровільно у 1997 році після одруження вселив позивачку за первісним позовом ОСОБА_1 до спірної квартири за згодою всіх членів сім»ї, як дружину. В 1998 році у сторін народився спільний син ОСОБА_10, який з 04.05.1999року зареєстрований в даній квартирі.

31.10.2014р. рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано./а.с.12/

Допитана в залі судового засідання свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона є сусідкою сім'ї ОСОБА_1 та знає їх з 1986 року. Була подругою померлої ОСОБА_6. Покійна дуже любила всіх проживаючих у квартирі. В трьохкімнатній квартирі жили три сім»ї. Останнім часом ОСОБА_6 дуже хворіла, більше року, доглядала її невістка ОСОБА_8, онук ОСОБА_8 та сваха. Виселити ОСОБА_1 невістку вона ніколи не хотіла, вони вели спільне господарство, Віка готувала та дбала про родину. Вона проживала в квартирі за згодою батьків колишнього чоловіка та утримувала сім»ю. Відповідача свідок бачила раза два за рік.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона теща відповідача. Зазначає, що відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 -позивачкою були дуже погані. Її били та погано доглядали, знущалися. ОСОБА_6 постійно жалілася на свою невістку, постійно хотіла її вигнати та виселити. В спірній квартирі була у 1995році в гостях у ОСОБА_6. Ремонт у спірній квартирі вона не бачила, як били ОСОБА_6 теж не бачила. Діти (зять та її донька) їздили два рази на тиждень та возили їжу для матері зятя - ОСОБА_2.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 р. № 2 (зі змінами) вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Суд, не приймає посилання відповідача ОСОБА_2, що позивачка ОСОБА_1 була вселена як тимчасовий мешканець, оскільки вона почала проживати в спірній квартирі як його дружина і на даний час проживає в даній квартирі зі своїм сином, як член сім'ї.

Позивач ОСОБА_2 за зустрічним позовом просив виселити відповідачку ОСОБА_1 за зустрічним позовом, однак відповідно до статті 116 ЖК України виселення може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Як вбачається із матеріалів справи позивачка використовує спірну квартиру за призначенням , утримує її в належному стані, а саме здійснює поточний ремонт та оплачує комунальні послуги./а.с.48-57./

Судом встановлено, що до правоохоронних органів та суду, зареєстровані в квартирі особи не зверталися щодо виселення ОСОБА_1 з спірної квартири, як такої що зайняла дану квартиру самовільно без їх згоди.

З пояснень сторін вбачається, що ОСОБА_1 вела спільне господарство разом з покійною ОСОБА_6 та дбала про неї до її смерті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 про визнання права користування квартирою № АДРЕСА_1 підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 64, 65, 116,156, 160, 162 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, ГУ ДМС України у м. Києві про визнання права користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою № АДРЕСА_1.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 треті особи: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, ГУ ДМС України у м. Києві про виселення без надання іншого жилого приміщення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя: