АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

07 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського районного управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року,

встановила:

у листопаді 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням ОСОБА_1, посилаючись на те, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1, відповідач у квартирі не проживає з серпня 2014 року без поважних причин, оплату комунальних послуг не здійснює.

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона має право користування спірною квартирою як член сім»ї власника, та зазначала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чинять їй перешкоди у користуванні квартирою.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року первісний позов було задоволено, а в задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивачі, звертаючись до суду з позовом, вказували, що ОСОБА_3 вселилась до належної їм АДРЕСА_1 у 2005 р. після реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 В серпні 2014 р. вона добровільно виїхала з квартири та забрала всі свої речі. Факт реєстрації її в квартирі порушує їх права як власників, оскільки відповідач не оплачує комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти заявленого до неї позову та подала зустрічний позов, в якому просила зобов'язати позивачів по основному позову не чинити їй перешкод у користуванні квартирою та вказувала, що змушена була виїхати з квартири через конфліктні відносини з ОСОБА_2 та його матір'ю у травні 2015 р. З приводу перешкод у користуванні вона зверталась до органів внутрішніх справ, однак до цього часу позбавлена можливості користуватись спірним жилим приміщенням.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 15 грудня 2015 р. основний позов було задоволено - визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в задоволені зустрічного позову - відмовлено.

Задовольняючи основний позов, суд першої інстанції виходив з того, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам, а також судом було порушено норми матеріального права.

В позовній заяві позивачі посилались на положення ст. 71, 72, 150, 156 ЖК Української РСР та ст. 386 ЦК України.

При розгляді справи в суді першої інстанції позивачі не уточнювали, яку саме підставу вони визначають в обґрунтування заявленої вимоги. Суд першої інстанції в своєму рішення зазначив лише про право власників майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном та послався на положення ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України, не визначивши в чому саме полягають дії ОСОБА_3, спрямовані на чинення перешкод власникам жилого приміщення в користуванні та розпорядження своїм майном.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції взагалі не зазначив підстави для відмови та не зробив висновок чи мали місце дії позивачів по основному позову, які перешкоджали ОСОБА_3 користуватися спірним жилим приміщенням та якими вона обґрунтовує заявлений зустрічний позов.

В ст. 214 ЦПК України зазначено, які питання вирішує суд під час ухвалення рішення. Зокрема, такими питаннями є: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як видно з матеріалів справи, АДРЕСА_1 була отримана у власність по Ѕ частині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку приватизації. 25.05.2005 р. ОСОБА_1 подарувала належну їй Ѕ частину своїй дочці - ОСОБА_6, а 09.10.2007 р. ОСОБА_6 подарувала цю ж частку ОСОБА_1 На даний час в квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, та їх неповнолітній син ОСОБА_7 Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2015 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

Положення ст. 71 ЖК Української РСР, на яку посилались позивачі за основним позовом, не підлягають застосуванню до даних правовідносин, оскільки в ній врегульовано збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем жилого приміщення та членом його сім'ї.

В ст. 156 ЖК Української РСР закріплено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири). Які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих правовідносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 більше року не проживає в спірному жилому приміщенні. Акти, складені комісією з працівників ЖЕД-4, датовані липнем-вереснем 2015 р. В рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2015 р. вказується, що сторони з липня 2014 р. припинили вести спільне господарство та підтримувати шлюбні відносини та не зазначено про окреме проживання сторін.

Разом з тим, ОСОБА_3 визнає, що з травня 2015 р. не може проживати в спірному жилому приміщенні через конфлікт з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що надала докази. Позивачі за основним позов визнають, що змінили вхідні двері до квартири 26.06.2015 р. Питання щодо оплати за комунальні послуги не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_3 права користування жилим приміщенням, а має вирішуватись в порядку, встановленому ст. 162 ЖК УРСР.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні основного позову та задоволення зустрічного.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського районного управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 759/17339/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3139/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.