22-ц/775/296/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції Мельник І.Г.
Доповідач Лоленко А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Лоленко А.В.,

суддів Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря Герасимової Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 3 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, про визнання права власності, зняття арешту та скасування постанови про розшук майна, третя особа: публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2, Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, про визнання права власності на транспортний засіб, зняття арешту та скасування постанови про розшук майна.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 3 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, про визнання права власності на транспортний засіб - автомобіль марки Нисан, державний номер НОМЕР_2, 1985 року випуску, кузов НОМЕР_3, двигун НОМЕР_4, світло-зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, зняття з нього арешту та скасування постанови Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ВП №38921054 від 7 травня 2014 року про розшук даного транспортного засобу - відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до апеляційного суду Донецької області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що суд не повно з»ясував всі обставини справи, не дав зібраним доказам належну оцінку, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його представника ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду скасувати, задовольнити позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 листопада 2012 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_1, а останній приймає та оплачує автомобіль Нисан, реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, двигун НОМЕР_4,1985 року випуску, світло-зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, видане 18 квітня 1997 року. Вартість автомобіля складає 8 000 гривень. Для експлуатації вищевказаного автомобіля до моменту зняття його з обліку, продавець видає на ім'я покупця ОСОБА_1 довіреність, яка підлягає нотаріальному посвідченню. На момент укладення даного договору, автомобіль нікому не проданий, не закладений, у спорі чи під арештом не знаходиться. Під час підписання договору, продавець передав, а покупець прийняв ключі від автомобілю та свідоцтво про реєстрацію ТС НОМЕР_6, видане 18 квітня 1997 року. Договір складений у двох екземплярах та підписаний обома сторонами.

На підтвердження укладення договору купівлі-продажу, сторонами був складений та підписаний акт прийому-передачі автомобіля та розписка від 22 листопада 2012 року, відповідно до яких ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 отримав транспортний засіб - Нисан, реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, двигун НОМЕР_4,1985 року випуску, світло-зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, видане 18 квітня 1997 року. ОСОБА_1 претензій по технічному стану та комплектності не має. ОСОБА_2, зазначену в договорі суму у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень отримав у повному обсязі. Претензій по оплаті до ОСОБА_1 не має.

Крім того, 22 листопада 2012 року ОСОБА_2 видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Пахниць Н.В., якою доручив ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися (керувати, продати, обміняти, здати в оренду) належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6, виданого МРЕВ міста Маріуполя УМВС України в Донецькій області 18.04.1997 року, автомобілем марки, Нисан, реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, двигун НОМЕР_4,1985 року випуску, світло-зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 1985 року випуску, який перебуває на обліку у МРЕВ міста Маріуполя УМВС України в Донецькій області з 18.04.1997 року. Довіреність діє до 22 листопада 2017 року.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, виданого Маріупольським МРЕВ при УДАЇ ГУМВС України в Донецький області 18.04.1997 року, вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_2

Також на підставі довідки Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ від 31 серпня 2015 року судом встановлено, що на виконанні в Орджонікідзевському ВДВС Маріупольського МУЮ перебували виконавчий лист № 2-228 від 06 березня 2013 року, виданий Орджонікідзевським районний судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 836763,06 гривень, та виконавчий лист № 2-10501/10 від 03 вересня 2014 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором та судових витрат в загальній сумі 56922,52 доларів США та 120,00 гривень. В ході проведення виконавчих дій 19 березня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт усього рухомого майна боржника, а саме транспортні засоби: ВАЗ 2109 д/н НОМЕР_7 та Нисан д/н НОМЕР_2. 07 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про оголошення розшуку транспортних засобів боржника. Постановою держаного виконавця від 30 вересня 2014 року було накладено арешт на майно боржника та заборону на його відчуження. Постановою від 29 грудня 2014 року державним виконавцем було повернуто стягувачу ПАТ «ПУМБ» виконавчі документи № 2-208 від 06 березня 2013 року, та № 2-10501/10 від 03 вересня 2014 року. Проте до цього часу на виконанні в Орджонікідзевському ВДВС знаходяться постанови ВП № 38921054 від 24 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 83676, 31 гривень, та постанови ВП № 44898086 від 07 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 5692,25 доларів США та 12 гривень. 29 липня 2015 року до ВДВС надійшло повідомлення про затримання автомобіля Нисан д/н НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2 на стаціонарному посту № 5 роти ДПС ГУМВС України в Запорізькій області. 31 липня 2015 року за дорученням Орджонікідзевського ВДВС на проведення виконавчих дій, державним виконавцем ВДВС Бердянського МРУЮ було складено акт опису й арешту майна, а саме опису транспортного засобу Нисан д/н НОМЕР_2, належного на праві власності ОСОБА_2 та передано на зберігання ОСОБА_1 03 серпня 2015року до Відділу ДВС зберігачем майна було надано транспортний засіб Нисан д/н НОМЕР_1, належний на праві власності ОСОБА_2, державним виконавцем було здійснено огляд автомобіля та складено акт опису й арешту майна № 11 від 03 серпня 2015 року. Проведення виконавчих дій триває. Зокрема, виконавчі листи № 2-228 від 06 березня 2013 року, виданий Орджонікідзевським районний судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 836763,06 гривень, та виконавчий лист № 2-10501/10 від 03 вересня 2014 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором та судових витрат в загальній сумі 56922,52 доларів США та 120,00 гривень були повторно пред'явлені до виконання ПАТ «ПУМБ», що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження від 17 вересня 2015 року.

Аналізуючи доводи позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони не узгоджуються з правовими нормами діючого законодавства України з питань набуття права власності на транспортні засоби. Апеляційний суд вважає, що такі висновки є правильними та відповідають вимогам діючого закону.

Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Згідно зі ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Згідно з пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Таким чином, законодавець визначив спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, тому визнання права власності на автомобіль не є належним способом захисту порушеного права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції посилався на те, що порядок набуття права власності на транспортні засоби пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах, а тому положення ст. 220 ЦК України не поширюються на спірні відносини.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України, довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-688цс15.

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України, набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеномустаттею 392 ЦК України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-1502цс15, за змістом договору купівлі-продажу майнових прав, позивач ОСОБА_1 отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на спірний автомобіль, яким не скористався, не дотримавшись спеціального порядку набуття права власності на транспортні засоби. Отже, підстав для визнання за ним права власності на автомобіль на підставі ст. 392 ЦК України немає.

Таким чином, встановивши, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не був укладений у передбаченому законом порядку, оскільки позивачем не було дотримано спеціального порядку набуття права власності на транспортні засоби, а саме автомобіль не був знятий позивачем ОСОБА_1 з обліку в уповноваженому органі МВС та перереєстрований на своє ім'я, який до цього часу залишається зареєстрований за ОСОБА_2, а видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на спірний автомобіль, а відповідно й позовних вимог про зняття арешту з даного автомобіля та скасування постанови державного виконавця про оголошення його у розшук, які є похідними.

Посилання апелянта на те, що в даному конкретному випадку крім довіреності на право розпорядження автомобілем, був укладений між покупцем та продавцем письмовий договір купівлі - продажу автомобіля, який ніким не був посвідчений, акт передачі та видана розписка про отримання суми за автомобіль не може служити підставою для скасування вказаного рішення, оскільки як викладено раніше, законодавцем визначений спеціальний Порядок здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами, який не був дотриманий позивачем.

Аналогічна позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року по справі № 6-688 цс 15, де мова йшла про укладення усного договору купівлі-продажу, письмової розписки про отримання грошей та оформлення довіреності на розпорядження транспортним засобом.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону і підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м Маріуполь Донецької області від 3 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.В. Лоленко

Судді С.А. Зайцева

О.М. Пономарьова