РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/3940/15-ц

Провадження № 2/700/26/16

09 лютого 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої Добриднюк Н.О.

при секретарі Кравець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди землі недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди землі недійсним.

В обґрунтування своїх вимог пояснив, що 10 квітня 2014 року між ним та Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області було підписано договір оренди земельної ділянки площею 18.6718 га сільськогосподарські угіддя багаторічні насадження, розташована за межами населеного пункту.

Наказом від 10.04.2014 року №ЧК/:02:001/00003249 передбачено приступити до використання земельної ділянки після встановлення її меж в натурі (на місцевості).

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 15.04.2014 року, проведеного за участю представника відділу Держземагенства у Лисянському районі встановлено відсутність багаторічних насаджень, фруктових дерев, земельна ділянка виорана та вироблена сільськогосподарською технікою.

15 травня 2014 року на вказаній земельній ділянці зявились сходи сільськогосподарської культури сої, що підтверджується відповідним актом за участю спеціалістів інституту помології ім.. Семиренка і лише тоді остаточно встановлено не можливість приступити до використання земельної ділянки.

Там чином, станом на 05 травня 2014 року, він, як добросовісний орендар, підписав акт прийому передачі земельної ділянки, оскільки по результатах обстеження 15.04.2014 року ще не було видно сходів сої, та можливо було ще приступати до використання земельної ділянки за призначенням. Проте, вже 15 травня 2014 року за участю відповідних фахівців було остаточно встановлено не можливість приступити до використання земельної ділянки в цілому, зокрема і через сходи сої.

19.05.2014 року в звязку з самовільним захопленням земельної ділянки, яку він намір використовувати в оренді, ним подано заяву до прокуратури і в подальшому було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.197 КК України. Факти самовільного захоплення земельної ділянки стверджуються також актами обстеження земельної ділянки представниками Державної інспекції сільського господарства та Державною екологічною інспекцією у Черкаській області.

Укладений договір оренди земельної ділянки є недійсним з моменту його укладання, оскільки він укладений внаслідок замовчування з боку орендодавця обставин, які перешкоджають вчиненню правочину, а саме фактичній передачі орендованої земельної ділянки, яке так і не відбулося та подальшого його її використання за цільовим призначенням, істотного зниження цінності речей, зокрема знищення дерев на земельній ділянці, посів сої невідомими особами, про які змовчав відповідач. За таких обставин такий правочин має бути визнано недійсним.

З огляду на викладені обставини, такий правочин був укладений без наміру створення реальних правових наслідків, які обумовлені цим правочином, зокрема використання земельної ділянки за цільовим призначенням та її самозахвату третіми особами до укладання договору оренди, тобто в той час коли вона перебувала у розпорядженні відповідача.

Враховуючи, що правочин може бути визнано недійсним, якщо він укладений з порушенням вимог ЗУ «Про оренду землі», тим більше, що вказані підстави визнання договору оренди землі недійсним порушують його право, зокрема він так і не отримав по договору земельну ділянку на яку розраховував внаслідок обману, а натомість вимушений сплатити орендну плату за земельну ділянку, яку не використовував. Отже, за відсутності істотних умов договору та порушення його прав, він просить визнати договір недійсним з моменту його укладання.

14 січня 2016 року позивач звернувся до суду з доповненням в якому просить звернути увагу, що згідно п.29 договору оренди землі, орендодавець зобовязаний передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди та попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, що можуть призвести до погіршення стану самого обєкта оренди.

Відповідач не дотримав вказаних умов договору, не повідомивши орендаря про зайнятість земельної ділянки третіми особами та погіршення стану субєкта оренди шляхом знищення дерев. Таким чином орендодавець ввів його в оману щодо обставин, які перешкоджають використовувати обєкт оренди. Згідно ст. 230 ЦК України це є однією з підстав визнання правочину недійсним.

В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з заявою в якій підтримує позовні вимоги та просить справу розглянути справу без його участі.

Відповідач представник Держгеокадастру Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в судове засідання не з'явився звернувся до суду з заявою в якій просить розглянути справу без його участі, в надісланому на адресу суду запереченні пояснив, що ст.19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року №5245 VI, внесено зміни до Земельного Кодексу України відповідно до ч.4 ст.122 якого центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч.8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Головне управління діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, затвердженого наказом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 року №19.

10.04.2014 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства площею 18.6718 га, сільськогосподарські угіддя багаторічні насадження, в адміністративних межах Боярської сільської ради Лисянського району за межами населеного пункту.

Вказаний договір зареєстровано у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», про що свідчать витяг з Державного реєстру від 28.04.2014 року.

Згідно акту приймання передачі від 05.05.2014 року Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області передало, а ОСОБА_1 прийняв у своє користування вищевказану земельну ділянку.

Проте, 13.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до них з клопотанням про розірвання договору.

ОСОБА_1 не повідомляв Головне управління стосовно самовільного захоплення земельної ділянки, яка була передана йому в оренду та відкриття кримінального провадження з цього приводу.

Тому, як наслідок, згідно заяви ОСОБА_1 від 13.08.2014 року, наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 15.08.2014 договір припинено за згодою сторін, укладено договір про дострокове розірвання договору та зобовязано ОСОБА_1 здійснити державну реєстрацію припинення права оренди в порядку визначеному законодавством і повернути за актом приймання передачі земельну ділянку площею 18.6818 га. Станом на 20.12.2015 р. інформація про реєстрацію припинення права оренди громадянином ОСОБА_1 на вище згадувану земельну ділянку в Головному управлінні Держгеокадастру у Черкаській області відсутня.

Договір оренди землі - це угода сторін, яка визначає, що орендодавець передає свою земельну ділянку іншій особі у володіння і користування за певну плату і на певний строк. Такий договір закріплює взаємні обовязки та права сторін.

Враховуючи вищевикладене вони вважають твердження ОСОБА_1 про недійсність договору оренди необґрунтованим, а тому просять в позові відмовити.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення.

10 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області було підписано договір оренди земельної ділянки площею 18.6718 га сільськогосподарські угіддя багаторічні насадження, розташована за межами населеного пункту.

Наказом від 10.04.2014 року №ЧК/:02:001/00003249 передбачено приступити до використання земельної ділянки після встановлення її меж в натурі (на місцевості).

Згідно акту приймання передачі від 05.05.2014 року Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області передало, а ОСОБА_1 прийняв у своє користування вищевказану земельну ділянку.

15 травня 2014 року на вказаній земельній ділянці зявились сходи сільськогосподарської культури сої, що підтверджується відповідним актом за участю спеціалістів інституту помології ім.. Семиренка і лише тоді остаточно встановлено не можливість приступити до використання земельної ділянки.

Таким чином, станом на 05 травня 2014 року, позивач, як добросовісний орендар, підписав акт прийому передачі земельної ділянки, о скільки по результатах обстеження 15.04.2014 року ще не було видно сходів сої, та можливо було ще приступати до використання земельної ділянки за призначенням. Проте, вже 15 травня 2014 року за участю відповідних фахівців було остаточно встановлено не можливість приступити до використання земельної ділянки в цілому, зокрема і через сходи сої. Крім того, як вказує позивач в позовній заяві та підтверджується документально актом обстеження земельної ділянки від 15.05.2014 року та актом перевірки Дежавної екологічної інспекції у Черкаській області про дотримання вимог природоохоронного законодавства від 24.07.2014 року, на момент обстеження земельної ділянки було виявлено факт вирубування насаджень, а в договорі оренди землі від 10.04.2014 року вказано, що в оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної форми власності, сільськогосподарські угіддя багаторічні насадження.

15 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області було підписано договір про розірвання договору оренди землі, що свідчить про невиконання відповідачем умов договору оренди.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнути згоди.

Ч.2 ст.792 ЦК України передбачає, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Як встановлено судом, після формального укладення договору оренди земельної ділянки істотні умови договору змінилися настільки, що якби позивач знав про наявність таких істотних змін на момент укладення договору оренди земельної ділянки, то не укладав би договору оренди земельної ділянки. Вказана істотна зміна суттєво порушує права позивача, тому дане порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи за захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п. 29 договору оренди землі, орендодавець зобовязаний передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди та попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, що можуть призвести до погіршення стану самого обєкта оренди.

Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що наявне порушення прав ОСОБА_1, як орендаря земельної ділянки, а істотні умови договору оренди земельної ділянки відповідачем невиконані, що дає суду підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.15, 215, 202, 203, 229, 230, 638, 792, Цивільного кодексу України, ст.ст. 3,15,30,60, 62, 218, 294 ЦПК України ст.15 ЗУ «Про оренду землі», постанова ВСУ від 04.04.2012 року, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди землі недійсним задоволити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 10 квітня 2014 року укладеного Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_1, кадастровий номер :02:001:0451, площею 18.6718 га, сільськогосподарські угіддя-багаторічні насадження, розташована за межами населеного пункту, в адміністративних межах Боярської сільської ради №ЧК/:02:001/00003249 з 10 квітня 2014 року.

Розяснити сторонам, що з повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися в Лисянському районному Черкаської області 15 лютого 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Лисянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча -