У х в а л а

іменем україни

10 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,

Завгородньої І.М., СитнікО.М.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Нива-П.Ш.», Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області, ОСОБА_4, треті особи: публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», комунальне підприємство «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, про визнання результатів прилюдних торгів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі його представника - ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Нива-П.Ш.» (далі - ПП «Нива-П.Ш.»), Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області (далі - Богунський ВДВС Житомирського МУЮ), ОСОБА_4 про визнання результатів прилюдних торгів недійсними та, уточнивши позовні вимоги, просив визнати недійсними результати прилюдних торгів з реалізації належної йому на праві власності квартири № АДРЕСА_1, проведені

23 вересня 2010 року, протокол проведення прилюдних торгів

№ 0610101-1 від 23 вересня 2010 року, акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 4 жовтня 2010 року, свідоцтво про придбання нерухомого майна, видане ОСОБА_4 26 жовтня 2010 року.

Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивував тим, що під час проведення вказаних прилюдних торгів не було дотримано вимог щодо своєчасного повідомлення боржника про час та місце проведення торгів, стартову ціну реалізації предмету іпотеки, порушено вимоги щодо розміщення оголошень у друкованих засобах масової інформації про проведення торгів та взагалі відсутнє повідомлення на інформаційному сайті Міністерства юстиції України. Крім того, акт про реалізацію предмета іпотеки не відповідає вимогам ч. 2 ст. 47 Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 вересня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу предмету іпотеки - квартири № АДРЕСА_1, яка на праві власності належала ОСОБА_3, укладеного шляхом проведення прилюдних торгів, що відбулися 23 вересня 2010 року, шляхом складання протоколу проведення прилюдних торгів № 0610101-1 від 23 вересня 2010 року та акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 4 жовтня 2010 року.

Визнано недійсним свідоцтво про придбання вказаної квартири з прилюдних торгів, видане ОСОБА_4 26 жовтня 2010 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17 грудня

2014 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 вересня 2014 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_5, просить рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 грудня

2014 року скасувати й залишити в силі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 вересня 2014 року, що було помилково скасовано, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних і кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України від 10 лютого 2016 року до участі у справі були залучені правонаступники ОСОБА_3, який помер

5 лютого 2015 року, а саме: ОСОБА_6 та малолітню ОСОБА_7, в інтересах якої виступає мати - ОСОБА_8

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 19 травня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір

№ ML-010/257/2008, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 80 000 доларів США строком до 19 травня 2038 року.

У забезпечення цього договору того ж дня між сторонами було укладено договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_3 передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1

За договором відступлення права вимоги від 24 грудня 2010 року право вимоги за вищевказаними договорами кредиту та іпотеки перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»).

25 листопада 2009 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 10902, вчиненого 14 листопада 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про звернення стягнення на квартиру № АДРЕСА_1 у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № ML-010/257/2008 від 19 травня

2008 року в розмірі 63 473, 05 доларів США.

23 вересня 2010 року на підставі договору, укладеного 31 серпня

2010 року з Богунським ВДВС Житомирського МУЮ, ПП «Нива-П.Ш» було проведено прилюдні торги з реалізації іпотечного майна, переможцем яких визнано ОСОБА_4

Правовідносини по реалізації арештованого майна регулюються Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про порядок проведення виконавчих дій та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна,

затвердженого наказом Міністерства юстиції від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак - є правочином.

Правила проведення прилюдних торгів встановлені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення), яким визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну та передбачено певні правила проведення цих торгів.

Разом з тим, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 Закону України «Про іпотеку» .

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону .

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у ст. 16 ЦК України, згідно з п. 2 ч. 2 й одним із таких засобів є визнання правочину недійсним.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені

частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів,

визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо; правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.

Установивши, що під час підготовки та проведення прилюдних торгів з реалізації квартири, відповідачами були допущені істотні порушення процедури їх проведення, а саме: відсутність інформаційного повідомлення на офіційному сайті Міністерства юстиції України про проведення прилюдних торгів, неналежне розміщення повідомлення в друкованих засобах масової інформації; неналежне повідомлення стягувача та боржника про час та місце проведення торгів та стартову ціну предмета іпотеки

(пп. 3.5, 3.6, 3.9, 3.11 Тимчасового положення (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Вказані порушення є такими, що могли вплинути на результати торгів, оскільки недотримання правил про інформованість невизначеного кола осіб щодо проведення торгів значно зменшує можливість участі в торгах потенційних покупців і впливає на формування ціни реалізації, що в свою чергу порушує права стягувача та боржника на погашення боргу за рахунок продажу предмета іпотеки за найкращою ціною, суди як першої так апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України, дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для визнання результатів прилюдних торгів недійсними.

Разом з тим, ст. 257 ЦК Українивизначено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За правилами ст. 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 з позовом про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, із посиланням на норми ст. 48 Закону України «Про іпотеку», вперше звернувся до суду 27 жовтня 2010 року. Ухвалою суду від 8 квітня 2011 року вказаний позов залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

З даним позовом про оскарження прилюдних торгів, які відбулися

23 вересня 2010 року, ОСОБА_3 звернувся до суду у вересні 2013 року. Клопотання про поновлення строку не заявляв, вважаючи, що ним дотримано строк звернення до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже строк для визнання недійсними результатів прилюдних торгів, що відбулися 23 вересня 2010 року, закінчився 23 грудня 2010 року.

За правилами ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представником відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_10,

10 грудня 2013 року було заявлено клопотання про застосування наслідків пропущення позивачем без поважних причин строку звернення до суду з даним позовом.

З огляду на зазначене, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності, передбаченого ст. 48 Закону України «Про іпотеку», про що було заявлено стороною у спорі до ухвалення рішення.

Такі висновки судів є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи на увагу не заслуговують і висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 грудня 2014 року відповідає вимогам чинного законодавства щодо законності й обґрунтованості та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу правонаступників ОСОБА_3: ОСОБА_6, неповнолітньої ОСОБА_7, в інтересах якої діє мати - ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 грудня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

В.І. Мартинюк

О.М. Ситнік