У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В.Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення недоотриманого доходу в сумі 39 876,9 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики та зазначав, що оскільки вказане рішення суду було виконане лише 05 листопада 2014 року, йому було завдано збитки у вигляді недоотриманого доходу в розмірі різниці між гривневим еквівалентом заборгованості станом на дату виконання рішення та гривневим еквівалентом заборгованості станом на дату ухвалення цього рішення.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що законодавством України не передбачено можливості стягнення збитків у вигляді недоотриманого доходу в розмірі різниці між гривневим еквівалентом заборгованості суми в іноземній валюті станом на дату фактичного виконання рішення суду та гривневим еквівалентом заборгованості суми в іноземній валюті станом на дату винесення рішення суду.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 57 909,28 грн в рахунок відшкодування суми боргу, суми процентів за користування чужими коштами в розмірі 976,96 грн (а.с. 4-5).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що офіційний курс валюти визначається на день платежу.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції не визначився належним чином з характером спірних правовідносин, не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для їх вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що в матеріалах справи відсутні відомості коли саме було виконане рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року та в якому розмірі була стягнута з відповідача сума заборгованості за договором позики, а є лише таке посилання у тексті позовної заяви (а.с. 3).

Водночас, розглядаючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції не з'ясував належним чином підстав звернення позивача з даним позовом, не звернув належної уваги, що позивач просив стягнути з відповідача саме збитки у вигляді недоотриманого доходу в розмірі різниці між гривневим еквівалентом заборгованості станом на дату виконання рішення та гривневим еквівалентом заборгованості станом на дату ухвалення цього рішення. Виходячи із того, що на час виконання рішення і сплати гривневого еквівалента отриманих відповідачем доларів США курс цієї валюти зріс, то право позивача на отримання еквівалентної переданим доларам США суми порушене і для його відновлення останній мусить зробити витрати, які є збитками в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 22 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на положення ст. 533 ЦК України, залишивши поза увагою, що зі змісту рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року вбачається, що з відповідача на користь позивача була стягнута сума заборгованості за договором позики у гривневому еквіваленті по відношенню до курсу іноземної валюти на день ухвалення рішення, в той час як предметом договору позики була сума у іноземній валюті, а саме, у розмірі 7 245 доларів США (а.с. 4-5).

Відмовивши позивачу у задоволенні позовних вимог, суд фактично не вирішив спір по суті, не з'ясував чи порушено право позивача та чи підлягає воно захисту.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук