УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Литвиненко Н. В при секретарі Скудар С.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі подання старшого державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2016 року старший державний виконавець Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 звернулася до суду із поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1, в обґрунтування якого вказала, що на виконанні в Іллічівському відділі державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-2182 від 13.10.2009 року, виданий Іллічівським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2009 року. Боржник за викликами державного виконавця не зявляється, заборгованість по аліментам станом на 31.01.2016 року складає 14038,86 грн. Згідно даних обліку РІІС ДАІ Центру №1 з обслуговування м.Маріуполя, реєстру прав власності на нерухоме майно, будь-яке рухоме та нерухоме майно за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді ДПС України інформація щодо сум доходу, нарахованого податковим агентом на користь платника податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших установах відсутня. 18.02.2016 року державним виконавцем було зроблено вихід за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі: м.Маріуполь, с.Сартана, вул. Лафазана, буд. 1-а та встановлено, що боржник за даною адресою зареєстрований, однак не проживає. Інших відомостей щодо знаходження боржника державному виконавцю не відомо.

Старший державний виконавець Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась з невідомих суду про, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 13 жовтня 2009 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя виданий виконавчий лист № 2-2182 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2009 року.

Згідно виконавчого документу виконавчого листа № 2-2182 від 13.10.2009 року, ОСОБА_1 мешкає у м. Маріуполі, с.Сартана, вул. Лафазана, буд. 1-А.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документам про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Виконавчими провадженнями поновлюються майнові та особисті немайнові права осіб шляхом, застосування процесуальних засобів і способів примусу до осіб, які добровільно не виконали свої обов'язки у сфері матеріальних правовідносин.

У примусовому порядку державними виконавчими службами виконуються рішення суду у цивільних справах та інші рішення державних органів, якими задоволено вимоги про зобов'язання боржника до виконання певних дій або стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Приписи ч. 1 ст. 11 Закону України встановлюють обовязок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В обґрунтування заявленого подання державним виконавцем надано відомості з Пенсійного фонду України, відомості з податкової служби, згідно із якими боржник на обліках не значиться, а також акт від 18.02.2016 року, згідно із яким боржник за вказаною у виконавчому листі адресою зареєстрований, але не проживає.

Разом з тим, державним виконавцем не зроблені запити до відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації боржника.

Крім того, згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №135714351 від 18.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 21.12.2000 року та власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі продажу від 26.06.2015 року.

Згідно із п. 10 ч. З статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи.

Пунктом 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 встановлено, що перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 вказаного Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо:

а) отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи;

б) отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (у такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника;

в) перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій;

г) отримання інформації щодо місця роботи боржника;

ґ) отримання інформації про боржника з інших джерел.

Організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять і інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що державний виконавець на підтвердження своїх вимог не подав доказів про те, що боржнику надсилались вимоги про добровільне виконання зобов'язань та докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконання заведеного виконавчого провадження, не надано відомостей про місце реєстрації боржника.

Не надано суду і доказів, з яких би вбачалося ухилення боржника від виконання рішення суду, а також не надано іншої необхідної інформації, отриманої від учасників виконавчого провадження, доказів звернення до територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації чи місця проживання особи боржника в інших районах міста. Не надано доказів направлення запитів щодо офіційного місця реєстрації боржника, в тому числі відповіді з Іллічівського РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України, з Державної міграційної служби України Дніпропетровської та Чернівецької областей, оскільки згідно із виконавчим документом боржник має у своїй власності майно - квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2.

Крім того, не надано доказів вручення матеріалів виконавчого провадження, зокрема постанови про відкриття виконавчого провадження, яка відповідно до вимог частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» має бути надіслана боржнику рекомендованим листом з повідомленням, що може свідчити про можливе недотримання встановленого порядку та незабезпеченні прав боржника на добровільне виконання рішення суду.

Отже, державним виконавцем не надано достатніх доказів, які б свідчили про здійснення повного обсягу виконавчих дій та вжиття заходів примусового виконання рішення, передбачені статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження», для всебічного встановлення можливості виконання рішення за відсутності боржника.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказ, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги вказані положення та встановлені обставини, суд вважає, що оголошення боржника у розшук є передчасним, оскільки державним виконавцем не представлено суду доказів вжиття всіх передбачених законом та Інструкцією з організації примусового виконання рішень заходів для своєчасного і належного виконання виконавчого документу, а також доказів повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та вручення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У звязку із цим у задоволенні подання слід відмовити.

При цьому суд зазначає, що державний виконавець не позбавлений права знову звернутися до суду із поданням про оголошення розшуку боржника після виконання передбачених законом заходів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 11, 32, 40 Закону України «Про виконавче провадження», п. 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, ст. 375 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_5