Номер провадження: 22-ц/785/27/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі тимчасового адміністратора уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення процентів по депозиту),

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк» в особі тимчасового адміністратора уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення процентів по депозиту), посилаючись на те, що він 04.03.2014 року уклав з ПАТ «Імексбанк» договір № 104-14/2 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 p., згідно з яким вніс в банк вклад на 398 днів під 24% річних, з датою повернення вкладу та процентів на вклад в повному обсязі 06.04.2015 р.

Однак, відповідач свої зобовязання щодо виплати процентів на вклад за укладеним договором не виконав, в звязку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути заборгованість за договором депозитного вкладу у загальному розмірі 33953,84 грн. (з яких : проценти на вклад - 22913,57 грн. ; проценти на несплачені проценти за вкладом - 5499,26 грн.; три проценти річних від суми несплачених процентів - 205,24 грн.; сума інфляційного збільшення за час прострочення процентів на вклад - 5335,77 грн.) та відшкодування моральної шкоди в розмірі 35000 грн.

Сторони в судове засідання не зявилися, про слухання справи були повідомлені належним чином, просили розглядати справу за їх відсутністю.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Імексбанк» в особі тимчасового адміністратора уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення процентів по депозиту) відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким стягнути з відповідача суму коштів невиплачених процентів-боргу в розмірі 8172,15 грн., суму втрат від знецінення грошей 3% річних в розмірі 41,64 грн. та по індексу інфляції в розмірі 367,61 грн., послуги адвоката в розмірі 1000 грн. та моральну шкоду в розмірі 35000 грн., посилаючись на те, що рішення суду є незаконним.

В судове засідання сторони не зявивлися, про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с.125-126).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 04.03.2014 року позивач уклав з ПАТ «Імексбанк» договір № 104-14/2 про приєднання до Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 p., згідно з яким вніс в банк вклад на 398 днів під 24 % річних, з датою повернення вкладу та процентів на вклад в повному обсязі - 06.04.2015 р.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 р. № 50 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 року прийнято рішення № 16 про впровадження з 27.01.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Імексбанк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 84 від 23.04.2015 р. було продовжено строк тимчасової адміністрації у ПАТ «Імексбанк» до 26.05.2015р.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 27.05.2015 року прийнято рішення № 105, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Імексбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» ОСОБА_3

Після віднесення банків до категорії неплатоспроможних діяльність цих банків регулюється в тому числі спеціальним нормативно-правовим актом Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення процентів по депозиту), суд першої інстанції виходив з наступного.

Частиною 5 статті 36 цього Закону передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовуються індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед кредиторами.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 46 вказаного Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час простроченого виконання грошових зобовязань банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 цього Закону, відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому вищевказаним спеціальним Законом порядку з дотриманням черговості, передбаченою статтею 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобовязання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Частиною 8 статті 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора вимоги по зобовязанням банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн.

Ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені черговість та порядок задоволення вимог банку.

В четверту чергу задовольняються вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що не перевищує суму, виплачену Фондом.

Частиною 4 статті 52 цього Закону передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги уповноважена особа Фонду не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Абзацом 2 частини 6 статті 52 цього Закону передбачено, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна банку, вважаються погашеними.

Таким чином, задоволення позову про стягнення коштів з відповідача на користь позивача порушить черговість задоволення вимог кредиторів попередніх черг таких як Держава, передбачену ст. 52 цього Закону.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд також бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволені вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте задоволення такої вимоги, за умови її предявлення, можливе з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками суду, та не находить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що рішення суду є незаконним, оскільки між ним та банком був укладений договір, відповідно до умов якого банк повинен виконувати свої зобовязання та виплачувати позивачу проценти за вкладом, однак відповідачем не було здійснено повернення суми нарахованих за користування банком процентів, тобто банк не виконував умови договору, на підставі чого рішення не відповідає обставинам справи, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що задоволення позову про стягнення коштів з відповідача на користь ОСОБА_2 порушить черговість задоволення кредиторів попередніх черг таких як Держава, оскільки згідно з ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені черговість та порядок задоволення вимог банку, а саме в четверту чергу задовольняються вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що не перевищує суму, виплачену Фондом.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_4