ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1821/15-ц
Провадження № 2/362/94/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Медведєва К.В.,

при секретарі - Савчук Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява, в якій позивачі просили суд: 1) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину квартири, загальною площею 49,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1; 2) визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частину квартири, загальною площею 49,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Позов мотивований тим, що позивачі є спадкоємцями ОСОБА_3, якому належить 1/6 частина квартири, загальною площею 49,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

В позові зазначено, що ні свідоцтва про право на спадщину за законом, ні постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачі до цього часу не отримали. Тому позивачі звернулися до суду і просять позов задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити. Також представник повідомила, що позивачі не отримували у нотаріуса постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, щодо видачі свідоцтва про право власності на спірне спадкове майно.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав заяву до суду, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав.

Відповідач в судове засідання представника не направив, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 10 цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості,

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розуміння вказаної норми процесуального закону наведено в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», де зазначено, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При чому зазначені норми не встановлюють презумпції доведеності позиції ні позивача, ні відповідача, що означає, що кожен з них має довести перед судом переконливість своєї позиції в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був власником 1/6 частина квартири, загальною площею 49,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 02.09.2008 року.

ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.04.2000 року.

Васильківської районної державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 308/2000 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3. Згідно спадкової справи, копія якої міститься в матеріалах справи, спадкоємці не зверталися до нотаріуса за видачею свідоцтв про право на спадщину після померлого і нотаріусом не виносилися постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії з такого приводу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Щодо вимоги про визнання права власності, то згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як роз'яснив Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця (як роз'яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Тому, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові (така ж думка висловлена в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

В матеріалах справи міститься копія спадкової справи з якої вбачається, що хоч кожен з позивачів, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте в матеріалах спадкової справи відсутні постанови, якими б кожному з позивачів було відмовлено нотаріусом в оформленні права на спадщину. Крім того, під час розгляду справи судом з пояснень представника позивача ОСОБА_1 встановлено, що нотаріусом щодо жодного з позивачів такі постанови не виносились.

Отже, на час розгляду справи та ухвалення рішення нотаріусом не відмовлено жодному з позивачів в оформленні права на спадщину, а тому позов в задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 60, 61, 74, 88, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд.

Суддя