Провадження №2/761/2177/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

12 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Рибака М.А.

при секретарі - Сівоха І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі- відповідач), третя особа ОСОБА_3 (далі- третя особа), відповідно до вимог якої просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказана квартира належить позивачу та третій особі відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 грудня 1999 року та договору дарування частини квартири від 05.09.2015 року. У вказаній квартирі окрім співвласників з 2005 року зареєстрований відповідач, проте останній останній жодного дня у вказаній квартирі не проживав, місце його проживання та перебування невідоме, у зв'язку з чим позивач звернулась із відповідним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з'явилась. В заяві до суду позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позовну заяву задовольнити з підстав, викладених у ній. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Третя особа в судове засідання не зявилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачі проти заочного розгляду справи не заперечували, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 грудня 1999 року та договору дарування 3/5 частини квартири (а.с. 4,5).

Згідно довідки форми № 3 від 23 вересня 2015 року у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 6).

Як зазначає у позові позивач, відповідач не проживає у вказаній квартирі та за комунальні послуги не сплачує.

На підтвердження зазначеного позивачем надано до суду акти КП ЖЕК «Керуюча Компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 20.03.2015 року, 20.05.2015 року, 25.09.2015 року та 03 лютого 2016 (а.с. 7-9, 34)

Таким чином, відповідач добровільно залишив квартиру, тривалий час в ній не проживає, своєю реєстрацією в квартирі створює для позивача перешкоди.

Згідно ч. 3 ст. 156 ЖК України, співвласник повинен приймати участь у витратах по утриманню будинку, прилеглої території, сплачувати за інші комунальні послуги.

За ч. 1 ст. 316 правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місце проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач участі у витратах по утриманню квартири не приймає, за комунальні послуги не сплачує та не проживає у ній тривалий час.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 169, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК