У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
Карпенко С.О.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_8 на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (далі - ПрАТ «СК «Україна») про відшкодування майнової шкоди. В обгрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 02 травня 2014 року близько 12 год. 00 хв. на автодорозі Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече 193 км + 130 м сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Touareg, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля RenaultMaster, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Renault Master, державний номер НОМЕР_2 завдано механічні пошкодження. Розмір завданих збитків позивачу за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження (додаткового) від 25 грудня 2014 року № 297/1/14 склав 89 760,74 грн. Позивач просив з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути на його користь з ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 39 760,74 грн, витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 570,00 грн, витрати, пов'язані з явкою до суду, переїзд до іншого населеного пункту в розмірі 2 320,00 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Україна» страхове відшкодування в розмірі 50 тис. грн, витрати з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1 600 грн.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 16 вересня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 39 760,74 грн; витрати, понесені на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 570,00 грн та судовий збір в сумі 403,31 грн. Стягнуто з ПрАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_6 страхове відшкодування за шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 50 тис. грн. У решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_8 просить ухвалу апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог до неї скасувати, та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з доведеності позовних вимог, при цьому взявши до уваги розрахунок збитків завданих майну позивача відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження (додаткового) від 25 грудня 2014 року № 297/1/14.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3946886 від 03 жовтня 2013 року відповідальність ОСОБА_9 застрахована ПрАТ «СК «Україна». Забезпечений транспортний засіб VolkswagenTouareg, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 34).

02 травня 2014 року близько 12 год. 00 хв. на автодорозі Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече 193 км + 130 м сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Touareg, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля Renault Master, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, в результаті якої автомобіль останнього отримав механічні пошкодження (а.с. 35).

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 червня 2014 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн на користь держави (а.с. 12).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 297/14, складеного 30 травня 2014 року суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_10, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля RenaultMaster, державний номер НОМЕР_2, станом на момент ДТП, з технічної точки зору становить 115 178,42 грн (а.с.13-29).

Відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження (додаткового) №297/1/14, від 25 грудня 2014 року, вартість матеріального збитку, станом на момент ДТП, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля RenaultMaster, державний номер НОМЕР_2 становить 89 760,74 грн (а.с. 30-33). Зі змісту даного висновку вбачається, що утилізаційна вартість («Су») - це грошова сума, яку передбачається одержати від продажу непридатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням транспортного засобу для альтернативного використання його справних і придатних для експлуатації запчастин. До складників, що підлягають оцінці, у разі визначення утилізаційної вартості КТЗ, не включають ті, демонтування яких потребує робіт, пов'язаних із застосуванням газополуменевогочи електродугового різання, а також такі складники, що впливають на безпеку руху та не підлягають повторному використанню та визначається за формулою: Су = Сс1 * (1-Ез) * Кл. Вартість матеріального збитку «У» з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля позивача, внаслідок його пошкодження у ДТП, при вартості досліджуваного КТЗ «С»=115 178,42 грн, на час виконання даного висновку, без урахування пошкоджень отриманих у ДТП, при визначеній вартості складових придатних для вторинного використання «Cc1» = 85 073,65 грн з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу «Ез» = 0,7; а також з врахуванням коефіцієнта ліквідності «Кл» = 0,8. Буде дорівнювати різниці вартості (грошової суми, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням транспортного засобу для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складових «C1», з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та вартості металобрухту = 5 тис. грн, в даному випадку буде становити: У = С * (Сс1* (1 - Ез) * Кл + Cm) = 115 178,42 - (85 073,65 * (1 - 0,7) * 0,8 + 5000) = 89 760,74 грн).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страховика.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст. 990 ЦК України).

Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом п. 30.1 ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2 ст. 30 Закону).

Виходячи з результатів аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і ОСОБА_10 товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - ОСОБА_10).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (стаття 60 ЦПК України).

За змістом статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України, суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, у порушення ст.ст. 212- 215 ЦПК України, не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам, зокрема, приймаючи до уваги висновок експертного автотоварознавчого дослідження (додаткового) від 25 грудня 2014 року № 297/1/14, складеного СПД - ФО ОСОБА_10, яким визначена вартість матеріального збитку, завданого позивачу у розмірі 89 760,74 грн,не врахував висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 297/14, складеного 30 травня 2014 року цим же експертом, за яким вартість матеріального збитку становить 115 178,42 грн, тобто не звернув уваги, що розбіжності у вартості матеріального збитку виключають встановлення дійсного розміру майнової шкоди, завданої позивачу.

Суди попередніх інстанцій не з'ясували чи є розмір вартості матеріального збитку таким, що відповідав вартості транспортного засобу позивача до дорожньо-транспортної пригоди чи після неї, не з'ясував утилізаційної вартості цього транспортного засобу.

Водночас, поза увагою судів попередніх інстанцій залишено те, що полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3946886 від 03 жовтня 2013 року застрахована відповідальність ОСОБА_9, в той час про страхування відповідальності відповідача ОСОБА_7 у цьому полісі не зазначено, інших відомостей з цього приводу матеріали справи не містять.

Допущені судами попередніх інстанцій при розгляді справи порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені ними рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 16 вересня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук