У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер їх двоюрідний брат ОСОБА_7, після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 грошові вклади, що знаходяться на рахунках у публічному акціонерному товаристві «Родовід Банк» й публічному акціонерному товаристві «Банк Аркада», пенсія в публічному акціонерному товаристві «Ощадбанк», а також гараж, розташований у гаражному кооперативі АДРЕСА_2. Про те, що ОСОБА_7 помер і те, що після його смерті залишилося спадкове майно, позивачі дізналися лише 27 липня 2015 року від ОСОБА_5, коли вона запросила їх до себе додому у м. Харків. 12 серпня 2015 року вони звернулися до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте у вчиненні нотаріальних дій їм було відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що зазначений строк ними було пропущено з поважних причин, оскільки про смерть ОСОБА_7 та наявність спадкового майна їм стало відомо лише 27 липня 2015 року, позивачі просили визначити додатковий строк для подання ними заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 та ОСОБА_4 додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що зазначена позивачами причина пропуску прийняття спадщини, а саме незнання про смерть спадкодавця, не може бути визнана поважною, оскільки відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування» поважними є причини, пов'язані із об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі 6-1486цс15.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова