У х в а л а

про залишення без руху

"12" січня 2016 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Фортуна-Банк» про зміні правовідношення шляхом внесення зміни до договорів строкового банківського вкладу, суддя, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Заява не відповідає вимогам ст. ст.119 121 ЦПК України, а саме позивачем:

1.не вказано номери засобу зв'язку, якщо такі відомі сторін;

2.не вказано в заяві імя(найменування) представника позивача, місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс його, а також номер засобу звязку, якщо такий наявний;

3.заяві відсутній чіткий виклад обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

4.не конкретизований зміст позовних вимог;

5.не подано договори строкового банківського вкладу №12м/840-596 від 18.04.2013 року та №12м/840-724 від 17.07.2013 року, заяв та рішення суддів, які зазначені у заяві;

6.не подано копії всіх документів, що додаються до заяви для відповідача.

7.не додано до позову документи, що підтверджують сплату судового збору, а саме, по 551 грн. 20 коп., оскільки в позовній заяві обєднано дві вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, у позовній заяві позивач посилається на положення ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якого від сплати судового збору звільняються, серед іншого, споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Вирішуючи питання колізії норм щодо сплати судового збору в справах щодо захисту прав споживачів, зокрема ст.22 ч.3 Закону України «Про захист прав споживачів» та положень Закону України "Про судовий збір", суд керується тим, що саме Законом України "Про судовий збір", як спеціальним законом, визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Частиною 1 ст.3 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви. Частиною другою тієї ж статті визначено випадки, коли судовий збір не справляється, а ст.5 Закону України "Про судовий збір"встановлює перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають, оскільки в зазначених статтях не передбачено формулювань норми з відсиланням до інших випадків, передбачених законами України.

Крім того, що Закон України "Про судовий збір" є спеціальним правовим актом, що регулює питання оплати судового збору, то цей закон є ще й таким, що прийнятий у часі пізніше, порівняно із нормою ст.22 ч.3 Закону України «Про захист прав споживачів», а значить підлягають застосуванню норми Закону України "Про судовий збір". При вирішенні розглядуваного питання, суд також враховує, що у редакції Закону України "Про судовий збір", що була чинною до 31.08.2015р. передбачалося звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав (ст.5 ч.1 п.7 Закону), а в редакції вказаного Закону, чинній із 01.09.2015р. така норма відсутня. Це, на думку суду, означає, що законодавець виключив споживачів із числа пільгових категорій, які звільнені від сплати судового збору.

Разом з тим, посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними, оскільки, вирішити спір позивач просить саме на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України, а не Закону України "Про захист прав споживачів".

Я вбачається зі змісту позовної заяви, правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з договору банківського вкладу, зміни до якого позивач ставить вимоги та не є предметом регулювання Закону України "Про захист прав споживачів", а врегульовані главою 53 Цивільного кодексу України, § 3 "Банківський вклад" глави 71 Цивільного кодексу України та Законом України "Про банки та банківську діяльність".

При цьому, виходячи із змісту позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник саме на підставі договірних відносин, які регулюються Цивільним кодексом України, а не Законом України "Про захист прав споживачів" і тому до позовної заяви має бути додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених чинним законодавством розмірах.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 0,4 мінімальної заробітної плати.

Частиною 3 статті 6 того ж Закону передбачено, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже судовий збір слід сплачувати за вимогу майнового характеру та за кожну позовну вимогу немайнового характеру про внесення змін до кожного з договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог викладених у статтях 119, 120 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

За таких обставин, вважаю, що заяву слід залишити без руху та запропонувати позивачу, протягом п'яти днів з дня отримання ухвали, усунути вказані недоліки позову.

Керуючись ст.121 ЦПК України,-

ухвалив:

матеріали заяви за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Фортуна-Банк» про зміні правовідношення шляхом внесення зміни до договорів строкового банківського вкладу - залишити без руху та запропонувати позивачу, протягом п'яти днів з дня отримання ухвали, усунути вказані недоліки позову, попередивши, що у випадку невиконання даної ухвали заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу для відома.

Суддя: Мартинишин М.О.