РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Ящук Т.І.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Подільський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про усунення перешкод у здійсненні права власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Аркада», про визнання недійсними договорів та свідоцтва про право власності на квартиру за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа: Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Подільського РУ ГУ МВС України у м. Києві, в якому просила виселити відповідача із квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати не чинити перешкоди у здійсненні позивачем права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку у даній квартирі.

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві власності згідно договору дарування, укладеного 27.01.2010 між ОСОБА_5 і ОСОБА_1

Вказувала, що ОСОБА_3 20.03.2008 зареєструвала своє місце проживання та вселилася у спірну квартиру без дозволу власника, яким на момент здійснення реєстрації була ОСОБА_5 Довіреності, видані 02.10.2002 та 06.02.2004 ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3 не надавали останній таких повноважень.

Стверджувала, що відповідач виявляє злісну неповагу та створює перешкоди у здійсненні права власності на належну позивачу квартиру, шляхом подання численних заяв до правоохоронних органів, порушує спокій та розмірений ритм життя.

У свою чергу ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа: ПАТ АКБ «Аркада», в якому просила визнати недійсним відступлення її права вимоги за інвестиційним контрактом № 29627 від 21.11.2001 на користь ОСОБА_5, інвестиційний контракт № 35164 від 21.09.2002, укладений між ОСОБА_5 та ВАТ «Домобудівний комбінат № 4» в особі АКБ «Аркада», додаткову угоду № 2 до вказаного інвестиційного контракту, договір доручення № 35164 від 21.09.2002, Свідоцтво про право власності на спірну квартиру з підстав вчинення правочину особою, яка в цей момент перебувала у такому стані, коли вона не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними. Також просила витребувати спірну квартиру із володіння ОСОБА_1

Справа № 2607/14446/12
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12435/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Неганова Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що 21.11.2001 між ОСОБА_3 та ВАТ «Домобудівний комбінат № 4» в особі АКБ «Аркада» укладено інвестиційний контракт № 29627, згідно умов якого забудовник зобов'язався збудувати квартиру у буд. АДРЕСА_5 за рахунок коштів довірителя. У період з листопада 2001 року по червень 2002 року позивач за зустрічним позовом сплатила забудовнику 100 % суми, обумовленої інвестиційним договором, що становило 96 020, 63 грн.

Стверджувала, що у зв'язку з тяжким психоемоційним станом, викликаним сімейними сварками, наявністю онкологічного захворювання, отриманою черепно-мозковою травмою, ОСОБА_3 протягом певного періоду часу не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Саме у цей період, 21 вересня 2002 року позивач за зустрічним позовом написала заяву про переуступку права вимоги за інвестиційним контрактом № 29627 від 21.11.2001. на користь своєї матері ОСОБА_5

21.09.2002 між ОСОБА_5 та ВАТ «Домобудівний комбінат № 4» в особі АКБ «Аркада» укладено інвестиційний контракт № 35164, згідно умов якого забудовник зобов'язався збудувати квартиру у буд. АДРЕСА_5 за рахунок коштів довірителя.

Вказувала, що 27.01.2010 ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_1 договір дарування спірної квартири, після чого відповідачі виселили ОСОБА_3 з помешкання та протиправно залишили у себе її майно.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.06.2015 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Подільський РВ ГУ ДМС України в м. Києві, в частині позовних вимог про виселення залишено без розгляду у зв'язку з надходженням відповідної заяви від позивача.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.06.2015 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Подільський РВ ГУ ДМС України в м. Києві, про усунення перешкод у здійсненні права власності задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності і знятися з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа: ПАТ АКБ «Аркада», про визнання недійсними договорів та свідоцтва про право власності на квартиру відмовлено.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.07.2015 відмовлено ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_3 витрат на проведення експертних досліджень та правову допомогу.

Не погоджуючись із рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.06.2015 ОСОБА_3 звернулася із апеляційною скаргою, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, порушено принцип змагальності сторін.

Вказувала, що обставина внесення коштів ОСОБА_1 за придбану квартиру не підтверджена будь-якими платіжними документами, натомість в матеріалах справи наявна довідка банку про 100 % оплату ОСОБА_3 коштів для інвестування будівництва, чому суд першої інстанції не надав належної оцінки.

Крім того зауважила, що спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо виселення останньої з квартири з тих же підстав вже був предметом розгляду Подільського районного суду м. Києва в рамках іншої справи.

Також вказувала, що заява, написана 21.09.2002 від імені ОСОБА_3, є фальшивою, оскільки заявник у цей період перебувала на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, знаходилася під впливом сильнодіючих медичних препаратів та фізично не могла вчиняти будь-які правочини. Оспорюваний правочин щодо переуступлення права вимоги був вчинений під впливом обману без внутрішнього переконання і волевиявлення позивача за зустрічним позовом відчужувати придбане нею житло.

Особа, яка звернулася з апеляційною скаргою, зазначила, що переоформлення документів банком відбулося без належного письмового оформлення договору відступлення права вимоги та без його подальшого нотаріального посвідчення.

Враховуючи викладене, особа, яка звернулася з апеляційною скаргою, просила скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 за зустрічним позовом.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Позивач за первісним позовом та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, дослідивши письмові докази по справі та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 21.11.2001 між ОСОБА_3 та ВАТ «Домобудівний комбінат № 4» в особі АКБ «Аркада» укладено інвестиційний контракт № 29627, згідно умов якого забудовник зобов'язався збудувати конкретну квартиру у буд. АДРЕСА_5 за рахунок коштів довірителя (а.с. 73-77, том І).

Згідно довідки ПАТ АКБ «Аркада» від 23.04.2012 № 784/7 у період з 21.11.2001 по 21.06.2002 на інвестування будівництва об'єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, були внесені особисті кошти у розмірі 96 020, 63 грн. (а.с. 236, том І).

21.06.2002 між ОСОБА_3 та ВАТ «Домобудівний комбінат № 4» в особі АКБ «Аркада» укладено додаткову угоду № 2 до вказаного вище контракту, згідно умов якої забудовник зобов'язався збудувати і передати у власність довірителю АДРЕСА_5 (а.с. 78-79, том І).

Згідно заяви ОСОБА_3 від 21.09.2002, остання передала своє право вимоги за інвестиційним контрактом № 29627 від 21.11.2001 щодо АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_5 (а.с. 235, том І).

21.09.2002 між ОСОБА_5 та ВАТ «Домобудівний комбінат № 4» в особі АКБ «Аркада» укладено інвестиційний контракт № 35164, згідно умов якого забудовник зобов'язався збудувати конкретну квартиру у буд. АДРЕСА_5 за рахунок коштів довірителя (а.с. 83-87, том І).

21.09.2002 між тими ж сторонами укладено додаткову угоду № 2 до вказаного інвестиційного контракту, згідно умов якої забудовник зобов'язався збудувати і передати у власність довірителю АДРЕСА_5 (а.с. 88-89, том І).

Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 21.08.2003 квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на праві приватної власності (а.с. 95, том І).

Згідно змісту довіреності від 06.02.2004 ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_3 управляти квартирою АДРЕСА_1, належною довірителю на праві приватної власності (а.с. 8, том І).

27.01.2010 між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено договір дарування спірної квартири (а.с. 6, том І).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.02.2016, яка занесена до журналу судового засідання, згідно ст. 37 ЦПК України залучено в порядку процесуального правонаступництва після померлої ОСОБА_5 правонаступників ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.55 ЦК Української РСР 1963 року угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина.

Як вбачається з акту судово-психіатричного експерта № 669 від 14.08.2014, останній не містить категоричного висновку про те, що ОСОБА_3 на момент здійснення нею 21.09.2002 уступки права вимоги за інвестиційним контрактом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що також підтверджується показами, наданими свідками в суді першої інстанції.

Крім того, у 2010 році ОСОБА_3 зверталася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсними інвестиційного контракту, договору доручення, додаткової угоди, свідоцтва про право власності на квартиру, договору дарування, визнання права власності на квартиру та вселення. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що переуступка права вимоги була здійснена добровільно, але у зв'язку зі збігом тяжких обставин на вкрай невигідних для неї умовах.

В апеляційній скарзі також зазначено, що ОСОБА_5 вдалася до обману при здійсненні ОСОБА_3 відступлення права вимоги за інвестиційнимконтрактом.

Позивач за зустрічним позовом не вказала, які саме обставини, які б могли перешкодити вчиненню правочину, заперечувалися або замовчувалися.

Крім того, твердження ОСОБА_3 про вчинення правочину під впливом обману, у зв'язку зі збігом тяжких обставин на вкрай невигідних для неї умовах та у такому стані, коли вона не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними є суперечливими.

Суд також надає оцінку тій обставині, що згідно змісту позовної заяви ОСОБА_3 була обізнана про належність спірної квартири ОСОБА_5 на праві приватної власності та реалізовувала повноваження щодо управління даною квартирою на підставі відповідної довіреності шляхом проведення ремонтних робіт, оплати комунальних платежів тощо.

Доводи апеляційної скарги про те, що кошти для інвестування будівництва спірної квартири вносила саме ОСОБА_3 не є підставою для визнання правочинів недійсними в розумінні норм ст. 55 ЦК Української РСР 1963 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги та про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

Вимоги про визнання недійсним інвестиційного контракту № 35164 від 21.09.2002, укладеного між ОСОБА_5 та ВАТ «Домобудівний комбінат № 4» в особі АКБ «Аркада», додаткової угоди № 2 до вказаного інвестиційного контракту, договору доручення № 35164 від 21.09.2002, свідоцтва про право власності, а також витребування спірної квартири із володіння ОСОБА_1 є похідними від вищевказаних позовних вимог ОСОБА_3, а тому підлягають відхиленню.

Разом з тим, рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.06.2015 містить висновки про те, що строк позовної давності для ОСОБА_3 сплинув, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову.

Як вбачається з роз'яснень, які містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Оскільки суд першої інстанції попередньо дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позову ОСОБА_3 та про відсутність підстав для його задоволення, посилання на сплив строку позовної давності як на підставу відмови у позові підлягає виключенню з мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317, ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення суду посилання на пропуск строку позовної давності, як на підставу для відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Аркада», про визнання недійсними договорів та свідоцтва про право власності на квартиру.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: