Суддя Матвієвська Г. В.
Провадження № 2-к/644/1/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Матвієвської Г.В.,

при секретарі Нестеренко К.Ю.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в Україні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить надати дозвіл на примусове виконання на території України: рішення Суду першої інстанції і слідчого суду номер один Бланесу Іспанії № 5/2013 від 17.01.2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний ПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний ПН: НОМЕР_2 аліменти на користь неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 200 євро щомісячно до досягнення сином повноліття і також до тих пір, доки він не закінчить свого навчання; рішення Суду першої інстанції номер один м. Бланес Іспанії від 02.11.2015 року про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний ПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний ПН: НОМЕР_2 на виконання сплати за судовим рішенням від 17.01.2013 року заборгованості по аліментам на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 6400 євро у концепції головної суми та накопичених процентів у розмірі 1920 євро, а також визначити суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали та видати відповідні виконавчі листи.

Про надходження вказаного клопотання, суд письмово повідомив боржника та надав місячний строк для подання письмових заперечень проти клопотання, у відповідності до ст. 395 ЦПК України.

Від ОСОБА_2 надійшли заперечення на клопотання, в яких він посилається на те, що про рішення Суду першої інстанції і слідчого суду номер один Бланесу Іспанії № 5/2013 від 17.01.2013 року та яким з нього стягнуті аліменти йому стало відомо лише у грудні 2015 року, внаслідок чого він був позбавлений можливості приймати участь в судових засіданнях іспанського суду, про розгляд справ в Іспанії він не був належним чином повідомлений, а тому клопотання ОСОБА_4 задоволенню не підлягає. Вважає за необхідне застосовувати до даних правовідносин положення Конвенції про визнання і виконання рішень стосовно зобовязань про утримання, яка була підписана 02.10.1973 року в Гаазі. Україна приєдналася до цієї Конвенції 14.09.2006 року і для України вона набрала чинності 01.08.2008 року.

В судовому засіданні представником заявника клопотання підтримане, представником заінтересованої особи та ОСОБА_2 висловлено заперечення проти задоволення клопотання заявника, аналогічні, викладеним у письмових запереченнях, направлених до суду.

Суд, перевіривши матеріали справи, надані належним чином посвідчені письмові докази, дослідивши в судовому засіданні витребувані на клопотання представника заявника із архіву та канцелярії Орджонікідзевського районного суду м.Харкова цивільні справи № 644/5908/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу ( а.с. 19, 20, 21, 23, 24, 31), № 644/3399/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частину квартири ( а.с. 1-2, 7, 25-27, 60-62, 119-128), матеріали яких, на думку заявника, свідчать про обізнаність ОСОБА_2 станом на 03.10.2013 року та 10.04.2014 року щодо ухвалених вищезазначених рішень суду Іспанії, про що ним особисто зазначено у позовах, приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в Україні обґрунтоване та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням суду першої інстанції і слідчого суду номер один Бланесу Іспанії від 17.01.2013 року вирішено, що: «ОСОБА_6 ОСОБА_4 буде сплачувати 200 євро щомісяця у концепції аліментів на користь свого неповнолітнього сина ОСОБА_5, що буде тривати та продовжуватися до досягнення сином повноліття і також до тих пір, доки він не закінчить свого навчання. Ця сума повинна буде вноситися на рахунок, який для цього призначить пані ОСОБА_4, і буде виконуватися на протязі перших пяти днів кожного місяця, і також ця сума буде актуалізуватися щороку у відповідності до змін Індексу споживача, що публікуються Національним Інститутом Статистики чи Установою, що його заміщає, рівнозначно, як і 50% надзвичайних витрат, затверджених за спільною угодою чи за судовою постановою у разі існування розбіжностей, за винятком випадків, коли такі витрати будуть розглядатися як невідкладні, на протязі першого року, починаючи з дати прийняття цього судового рішення, а після того, як закінчиться перший рік, надзвичайні витрати будуть сплачуватися у рівних половинах».

Відповідно до свідоцтва, виданого 10.12.2015 року Змішаним судом номер 1 Бланеса Іспанії, рішення суду першої інстанції і слідчого суду номер один Бланесу Іспанії від 17.01.2013 року набрало законної сили 20.02.2013 року. Також в даному свідоцтві зазначено, що розгляд справи проводився повною мірою за відсутності відповідача, який був відповідним чином проінформований публічним повідомленням, через відсутність даних про його місце проживання.

Оскільки ОСОБА_2 судове рішення не виконував, то Наказом суду першої інстанції Бланесу Іспанії від 02.11.2015 року проголошено виконання рішення від 17.01.2013 року та введено в дію виконання сплати за судовим рішенням суми у 6400 євро у концепції головної суми без процентів та ще 1920 євро для забезпечення сплати процентів, що можуть накопичуватися на протязі виконання та сплати судових витрат за ним, не відображаючись при цьому на її подальшій ліквідації. Відповідно до розпорядної частини зазначеного наказу, він оскарженню не підлягає, отже набрав чинності.

Частиною 8 ст. 395 ЦПК України передбачено, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

На момент постановлення судом ухвали офіційний курс євро по відношенню до гривні складає: за 100 євро 2902,7736 грн., відповідно 8320 (6400 + 1920) євро дорівнює 241 446 грн. 40 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражі) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Статтею 81 Закону України «Про виконавче провадження» також встановлено, що порядок виконання в Україні рішень іноземних судів і арбітражі встановлюється відповідними міжнародними договорами України, цим Законом та іншими законами України.

Для країн членів Європейського Союзу з 01.08.2014 року набрала чинності Конвенція про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, підписана 23.11.2007 року в Гаазі, яка ратифікована Україною 11.01.2013 року і набрала чинності для України 01.11.2013 року.

Відповідно до ст. 48 ця Конвенція замінює Гаазьку конвенцію про визнання і виконання рішень стосовно зобовязань про утримання від 02.10.1973 року та Гаазьку конвенцію про визнання та виконання рішень стосовно зобовязань про утримання щодо дітей від 15.04.1958 року.

Стаття 49 зазначеної Конвенції встановлює, що у відносинах між договірними державами ця Конвенція замінює Конвенцію Організації Обєднаних Націй про стягнення аліментів за кордоном від 20.06.1956 року.

Таким чином, до виниклих правовідносин підлягає застосуванню Конвенція про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, підписана 23.11.2007 року в Гаазі, яка ратифікована Україною 11.01.2013 року і набрала чинності для України 01.11.2013 року.

Метою цієї Конвенції є забезпечення ефективного міжнародного стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, зокрема шляхом: створення всеосяжної системи співробітництва між органами Договірних держав; забезпечення доступності заяв, які подаються для винесення рішень про утримання; забезпечення визнання та виконання рішень про утримання, а також передбачення ефективних заходів для негайного виконання рішень про утримання (ст. 1 Конвенції).

Частиною 1 ст. 20 Конвенції встановлено, що рішення, винесене в одній Договірній державі («держава походження»), визнається та виконується в інших Договірних державах, якщо: відповідач мав звичайне місце проживання в державі походження на той момент, коли провадження було розпочато; відповідач прийняв юрисдикцію або висловивши це, або захищаючись по суті справи, не заперечуючи проти юрисдикції за першої можливої нагоди; кредитор мав звичайне місце проживання в державі походження на момент, коли провадження було розпочато; дитина, на яку призначено утримання, мала звичайне місце проживання в державі походження на момент, коли провадження було розпочато, за умови, що відповідач проживав з дитиною в цій державі або проживав у такій державі й там сплачував аліменти на дитину; за винятком спорів щодо зобовязань про утримання стосовно дітей, існує письмова угода між сторонами про юрисдикцію або рішення виніс орган, що здійснював юрисдикцію у справі про особистий стан чи батьківську відповідальність, якщо ця юрисдикція не ґрунтувалась тільки на громадянстві однієї зі сторін.

Як встановлено судовим розглядом і не заперечується ОСОБА_2 та його представником, родина ОСОБА_2 у складі: ОСОБА_2, його дружини ОСОБА_4 та неповнолітнього сина ОСОБА_5 постійно проживала на території Іспанії, починаючи з 2008 року. Після звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, ОСОБА_2 зібрав свої особисті речі та пішов з дому, що підтверджується копією протоколу попередніх юридичних слідчих дій Генерального управління поліції Департаменту внутрішніх справ Генеральної влади Каталонії Іспанії від 20.12.2012 року. Як вбачається з листа стосовно історичного проживання і прописки, виданого 09.11.2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були прописані за адресою: Іспанія, м. Ллорет де Мар, вул. Франсеск Камбо, 33, поверх 3, двері 10 з 03.04.2008 року по 23.04.2012 року. Заявниця ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 проживають на території Іспанії і на теперішній час.

Статтею 23 Конвенції, яка регламентує процедуру стосовно заяви про визнання та виконання закріплено, що у випадках, коли клопотання подано безпосередньо до компетентного органу в запитуваній державі відповідно до пункту 5 статті 19, такий орган невідкладно проголошує рішення таким, що підлягає виконанню, або реєструє рішення для виконання. Можливість безпосереднього звернення заявника до компетентного органу тієї держави з питання, що регулюється цією Конвенцією передбачена ст. 37 Конвенції.

Таке ж положення закріплено й у ч.1 ст. 393 ЦПК України, за правилами якої клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, іншою особою (її представником).

Відповідно до ст. 398 ЦПК України на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який надсилається для виконання в порядку, встановленому законом.

Посилання ОСОБА_2 про те, що про існування рішення іспанського суду йому стало відомо лише у грудні 2015 року суд до уваги не приймає, оскільки з матеріалів цивільної справи № 644/5908/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу вбачається, що при розгляді даної справи 03.10.2013 року ОСОБА_2 була написана власноручна заява про залишення позову без розгляду, оскільки шлюб вже розірваний 17.01.2013 року рішенням іспанського суду, що свідчить про його обізнаність стосовно прийнятого рішення іноземним судом. Крім того, в паспорті ОСОБА_2 міститься відмітка органів РАЦС про розірвання шлюбу з ОСОБА_7 на підставі рішення іспанського суду від 17.01.2013 року, що також спростовує посилання ОСОБА_2 зазначені у запереченнях.

Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 р. «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» розяснює, що до клопотання про дозвіл примусового виконання рішення додається документ, із якого випливає, що сторона, проти якої постановлено рішення і яка не брала участі у процесі, була в належному порядку і своєчасно викликана в суд. Виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватись виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

Про належний виклик ОСОБА_2 у судове засідання свідчить свідоцтво, видане 10.12.2015 року Змішаним судом номер 1 Бланеса Іспанії.

Судом встановлено, що умови Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, підписана 23.11.2007 року в Гаазі, яка ратифікована Україною 11.01.2013 року і набрала чинності для України 01.11.2013 року повністю дотримані та підстави, передбачені ст. 22 Конвенції, ст. 396 ЦПК України для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 395-398 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в Україні, - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України: рішення Суду першої інстанції і слідчого суду номер один Бланесу Іспанії № 5/2013 від 17.01.2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний ПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний ПН: НОМЕР_2 аліменти на користь неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 200 євро, що за курсом НБУ на день постановлення ухвали складає 5804 (пять тисяч вісімсот чотири) грн. щомісячно до досягнення сином повноліття і також до тих пір, доки він не закінчить свого навчання; рішення Суду першої інстанції номер один м. Бланес Іспанії від 02.11.2015 року про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний ПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний ПН: НОМЕР_2 на виконання сплати за судовим рішенням від 17.01.2013 року заборгованості по аліментам на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 6400 євро, що за офіційним курсом НБУ на день постановлення ухвали складає 185 728 (сто вісімдесят пять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. у концепції головної суми та накопичених процентів у розмірі 1920 євро, що за офіційним курсом НБУ на день постановлення ухвали складає 55 718 (пятдесят пять тисяч сімсот вісімнадцять) грн.

Видати відповідні виконавчі листи на стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний ПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний ПН: НОМЕР_2 аліменти на користь неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 200 євро, що за курсом НБУ на день постановлення ухвали складає 5804 (пять тисяч вісімсот чотири) грн. щомісячно до досягнення сином повноліття і також до тих пір, доки він не закінчить свого навчання та на стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний ПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний ПН: НОМЕР_2 на виконання сплати за судовим рішенням від 17.01.2013 року заборгованості по аліментам на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 6400 євро, що за офіційним курсом НБУ на день постановлення ухвали складає 185 728 (сто вісімдесят пять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. у концепції головної суми та накопичених процентів у розмірі 1920 євро, що за офіційним курсом НБУ на день постановлення ухвали складає 55 718 (пятдесят пять тисяч сімсот вісімнадцять) грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пяти днів з дня її проголошення (отримання) шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через районний суд.

Суддя: