АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 16 листопада 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до Самарського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про зобов'язання винести постанову про звільнення транспортного засобу з-під арешту,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду з позовом до Самарського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про зобов'язання винести постанову про звільнення транспортного засобу з-під арешту.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 16 листопада 2015 року позовну заяву повернуто позивачу для подання до належного суду.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку що постановлена з порушенням норм процесуального права, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зокрема зазначив, що позов поданий до суду про звільнення майна з під арешту, на підставі ч.2 ст. 114 ЦПК України.

В судове засідання не з'явилися сторони, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про день та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у їх відсутність згідно з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України.

Справа №761/33717/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3644/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право: постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу; змінити ухвалу; скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу для подання її до належного суду, суд виходив з того, що посилання позивача на ч.2 ст.114 ЦПК України є безпідставним, оскільки з матеріалів позову вбачається, що останнім невірно обрано спосіб захисту свого права. Крім того роз'яснено позивачу, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку, регламентованому розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень», оскільки на думку суду першої інстанції позивач фактично оскаржує бездіяльність державного виконавця в порядку ст. 383 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви поданої і оформленої в порядку встановленому цим Кодексом.

Крім того, за правилами цієї ж статті суддя при вирішенні питання про прийняття позовної заяви до розгляду має перевірити чи підсудна справа цьому суду.

Відповідно до ч.2 ст.114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розгляд.

Якщо особа подає позов, вона на свій розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права.

Відтак, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції передчасним, оскільки на стадії відкриття провадження у справі суд не мав права надавати правову оцінку обраному позивачем способу захисту свого порушеного права, а тому ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 16 листопада 2015 року - скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: