Справа № 580/166/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Заяц Ю.О.

за участю: позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі гідності та репутації та відшкодування моральної шкоди;

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є публічною людиною, займається громадською роботою, однак в 2014-2015 році її активна участь у громадському житті припинилася. ЇЇ син - ОСОБА_4 є власником 1/2 частини господарства по вул. Козіївка, 74 в м. Лебедині Сумської області. Інша частина господарства належить ОСОБА_5, який виїхав, але перед тим, домовився з сином позивачки що продасть йому частину спільного будинку. Позивачка доглядала за частиною будинку та двором, вважаючи її синовою власністю. Однак навесні 2014 року відповідачка повідомила позивачку про те, що вона так само домовилася з ОСОБА_5 і вважає себе такою ж самою власницею, і взагалі має намір проадати 1/2 частину господарства по вул. Козіївка, 74 в м. Лебедині, оскільки вона є довіреною особою ОСОБА_5 У вказану частину господарства відповідачка у березні 2015 року поселила сторонню людину. Зі спільного двору почали зникати всі деревяні речі, зокрема дошки, стовпчики, деревяний тинок, потім зник і деревяний навіс та сарай. В середині літа 2015 року сторони домовилися про те, що син позивачки стане власником 1/2 частини вищевказаного будинку. Однак в жовтні 2015 року позивачка дізналася, що відповідачка має намір нотаріально посвідчити договір дарування вищевказаного майна. Через постійні суперечки за спірне майно у позивачки значно погіршився стан здоровя, вона витратила значні кошти на ліки та на юридичні послуги, бо через спір неодноразово зверталася до суду. Значні душевні страждання їй принесли публічні образи відповідачки, через непорозуміння її син розлучився зі своєю нареченою. На даний час син позивачки став власником спірного майна, однак відповідачка продовжує поширювати неправдиві чутки на адресу сина позивачки, який на даний час перебуває в зоні АТО. Тому, позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та зобовязати ОСОБА_3 принести публічні вибачення перед нею - ОСОБА_1 у міськрайонній газеті "Життя Лебединщини" за образливі висловлювання на її адресу в громадському місці - приміщенні Лебединської нотаріальної контори 11 грудня 2015 року.

Позивачка ствердила свої позовні вимоги у повному обсязі пояснивши суду, що вона є публічною особою, відповідачкою їй нанесені моральні збитки та шкода її діловій репутації повязана з тим, що без згоди співвласника вона поселяла квартирантів у будинок, який належить її синові, квартиранти пошкодили майно, що перебуває у спільній власності, пошкодила паркан, випасала тварин які пошкоджували насадження. Під час сварки у дворі за адресою вул. Козіївка 74 в м. Лебедині її наздоганяла та намагалася вдарити, вчинила образливий напис на хвіртці. Коли приїжджав її син сильно хвилювався з приводу розібраного погребу. 11 грудня 2015 року у приміщенні нотаріальної контори ОСОБА_3 нанесла їй образу та приниження у присутності сторонніх осіб та вимагала показати гроші.

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову заперечила у повному обсязі повідомила, що всі факти повідомлені ОСОБА_1 є наклепом крім випадку у 11 грудня 2015 року у нотаріальній конторі, за що попросила вибачення у позивачки. Також ОСОБА_3 повідомила, що по кожному зверненню ОСОБА_1 проводилась перевірка та протиправних дій не було встановлено.

Положеннями ч. 1 ст. 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві.

Як роз'яснено у п. п. 15,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.

У справі зазначеної категорії, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно ст. 277 ЦК України та п.15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Разом з тим, якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Стаття 34 Конституції України та ст. 10 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основних свобод» гарантують право особи висловлювати судження, оцінки та думки.

За положеннями ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти, в тому числі, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивачка не довела свої вимоги в частині протиправних дій відносно неї вчинених відповідачкою, також порушення права власності відповідачкою ОСОБА_6, також погіршення стану свого здоровя.

Разом з тим, суд доходить висновку про доведеність факту висловлювання ОСОБА_3 в брутальній, принизливій формі, що принижує гідність і честь ОСОБА_1 яке мало місце в приміщенні Лебединської районної нотаріальної контори 11 грудня 2015 року та тривало близько 5 хвилин, оскільки вказаний факт стверджений показами свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8Г, ОСОБА_9

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Як встановлено в судовому засіданні, в результаті порушення прав позивача, а саме брутальних і принизливих висловлювань ОСОБА_3 в адресу ОСОБА_1 протягом 5 хвилин в приміщенні Лебединської районної нотаріальної контори 11 грудня 2015 року.

За таких обставин, судом встановлено, що відповідачка, заподіяла позивачці моральну шкоду, яка полягає в нанесенні моральних страждань, повязаних з висловлюванням в брутальній, принизливій формі, що принижує гідність і честь.

При цьому, виходячи з обставин справи, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу в сумі 50000 грн. значно завищений і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 500 грн., і вказана сума буде відповідати засадам справедливості, добросовісності та розумності та буде співмірною із заподіяною шкодою.

Крім того, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог, щодо принесення вибачення у друкованому засобі масової інформації, оскільки спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, а у судовому засіданні не знайшло своє підтвердження поширення недостовірної інформації.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1378 грн. до бюджету, оскільки ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору як інвалід другої групи.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 234, 251-255 ЦПК України, ст. 23, 280, 1167 ЦК України суд,

ВИРIШИВ:

Вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканки вул. Козіївака, 78 м. Лебедина Сумської області на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3 кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити в звязку з необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3 28 січня 1962 року номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканки вул. Козіївака, 78 м. Лебедина Сумської області на користь держави судовий збір в розмiрi 1378 грн. до місцевого бюджету, код отримувача, банк 37345566 ГУ ДКСУ у Сумській області МФО 837013, р/р 0214, код 22030101.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя : Бакланов Р. В.