Справа № 303/4184/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Готри Т.Ю., Джуги С.Д.,

при секретарі - Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 28 вересня 2016 року щодо відмови у встановленні способу і порядку виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинку та вселення,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 28.09.2016, якою відмовлено у задоволенні заяви державного виконавця про встановлення способу і порядку виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06.10.2015.

Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача просила ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які не зявились в судове засідання.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений (правову позицію наведено у постанові від 25.11.2015 року у справі N 6-1829цс15).

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

З аналізу наведеного вбачається, що згідно із діючим процесуальним законодавством державний виконавець, наділений правом звернення до суду з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в разі наявності для цього підстав.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 жовтня 2015 року ухвалено у справі про поділ будинку, що перебуває у спільній частковій власності, та вселення.

Згідно положень ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Оскільки після виділу частки із спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, який здійснює виділ, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 цього Кодексу та п. 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 р. N 1117 "Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них" (постанова Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі N 6-286цс15).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 06.10.2015, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 21.01.2016 та ухвалою суду касаційної інстанції від 27.04.2016, позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Виділено в натурі 2/3 частини домоволодіння № 7, по вул.Айвазовського в м.Мукачево Закарпатської області, що належить ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності у відповідності до проекту висновку щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна, виданого ОСОБА_2, інженером ММБТІ та ЕО ОСОБА_3, а саме: шляхом утворення нового обєкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (2/3 частини від літ. А-А1) загальна площа 47,50 м. кв., житлова площа 28,50 м. кв. в т.ч. підвал 4.90 м. кв, Вихід на прибудинкову територію зробити в приміщенні 2-1- коридор. В приміщенні 2-2 - кухня закласти дверний і віконний пройом. До кв. 2 відносяться: 2/3 частини сараю літ Г, 2/3 частин вбиральні літ.Б, 2/3 частини мощення літ. І, 2/3 частини насосу літ. Н, 2/3 частини споруд літ. N1-N3.

Виділено в натурі 1/3 частину домоволодіння по вул.Айвазовського в м.Мукачево Закарпатської області, що належить ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності у відповідності до проекту висновку щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна, виданого ОСОБА_2, інженером ММБТІ та ЕО ОСОБА_3, а саме: шляхом утворення нового обєкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 (1/3 ч. від літ. А-А1) загальна площа 23,80 м.кв., житлова площа 23,80 м. кв. (перепланування кімнати житл. -1-1 здійснити внаслідок демонтажу перегородки між житловим кімнатами 1-1 і 1-2 і монтажем нової перегородки з переміщенням вліво на 0,54 м з організацією входу на прибудинкову територію через самовільно побудовану прибудову літ. А». До кв. 1 відноситься : 1/3 частина сараю літ Г, 1/3 частина вбиральні літ.Б, 1/3 частина мощення літ. І, 1/3 частина насосу літ. Н, 1/3 частина споруд літ. N1-N3).

Ухвалено вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Отже, ухваленим у справі судовим рішенням, зокрема, ОСОБА_2 виділено у натурі частку із майна, що було у спільній частковій власності, у звязку з чим у силу ч. 3 ст. 364 ЦК України, право спільної часткової власності на це майно припиняється, а ОСОБА_2 виділено конкретні приміщення з установленими площами, які утворюють новий обєкт нерухомості квартиру № 2 у м. Мукачеві по вул. Айвазовського, № 7.

Необхідно вказати, що це рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV є підставою для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав.

При цьому, оскільки право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, тому право власності виникає з моменту державної реєстрації (абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України).

Також рішенням ухвалено вселити ОСОБА_2 у цей новий обєкт нерухомості, яке складає майно, виділене йому в натурі квартиру № 2 у м. Мукачеві по вул. Айвазовського, № 7.

Тобто, даним судовим рішенням встановлено способи захисту, що передбачені статтею 16 ЦК України, та з нього слідують конкретні заходи для реалізації рішення і чітко встановлена їх послідовність.

Зокрема з рішення суду випливає наступна послідовність дій для його виконання, що стосується виділеного ОСОБА_2 майна: 1) влаштування виходу на прибудинкову територію в приміщенні 2-1 коридорі, закладення дверного і віконного пройому в приміщенні 2-2 кухні; проведення державної реєстрації права власності на виділене нерухоме майно в натурі (квартиру № 2 у м. Мукачеві по вул. Айвазовського, № 7); 2) вселення ОСОБА_2 до такого нерухомого майна.

Тільки після здійснення державної реєстрації права власності в ОСОБА_2 виникне право власності на квартиру № 2 у м. Мукачеві по вул. Айвазовського, № 7, а отже послідовно за цією дією слід здійснювати вселення ОСОБА_2 до такої квартири.

На обґрунтування своєї заяви про встановлення способу і порядку виконання рішення, державний виконавець зазначав, що на виконанні у МВ ДВС Мукачівського МРУЮ знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/303/2327/15 від 23.02.2016, виданого Мукачівським міськрайонним судом, про вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_4; 18.03.2016 державним виконавцем встановлено, що даний будинок не розділено на квартири, а такий є цілим будинком; згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.03.2016 будинок належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1; згідно відповіді Мукачівського МБТІ та ЕО № 2657 від 18.08.2016 відомості про реєстрацію домоволодіння № 7 по вул. Айвазовського, в м. Мукачево на праві приватної власності під поштовими адресами: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 відсутні; станом на 18.08.2016 із заявою про розподіл домоволодіння № 7 по вул. Айвазовського, в м. Мукачево зверталася ОСОБА_4, але перепланування будинку згідно розробленої технічної документації та рішення суду проведено не було.

У відповідності до ст. 152 ЖК Української РСР (у редакції Закону України від 12.02.2015 N 191-VIII) виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.04.2016 судом касаційної інстанції відхилено доводи ОСОБА_1 про те, що дозволу на здійснення переобладнань у спірному будинковолодінні не отримано, оскільки такі не відповідають змісту ст. 152 ЖК Української РСР в редакції на час розгляду справи.

Оскільки державний виконавець не довів наявності обставин, що утруднюють виконання рішення та наявності виняткового випадку, тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні його заяви про встановлення способу і порядку виконання рішення є правильним.

За таких обставин ухвалу постановлено з додержанням вимог закону, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити та залишити ухвалу місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 28 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: