Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1353/13-ц Головуючий у 1-й інст. Баренко С. Г.
Категорія 59 Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 22 січня 2016 року,

встановила:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність ВДВС при виконанні рішення Житомирського суду від 24.07.2013р. про стягнення на його користь з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по 876,90грн.; просив зобовязати ВДВС виконати судове рішення протягом 3-ох місяців. Зазначав, що бездіяльність полягає у невжитті заходів, направлених на розшук боржників, арешту належного їм на праві власності житлового будинку, у ненаданні відповідей начальником ВДВС на його скаргу.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 22 січня 2016 року скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, скаргу задовольнити. Зазначав, що висновки суду не відповідають матеріалам справи.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, постановами від 26.03.2014р. і 15.08.2014р. державним виконавцем Буйненком Г.А. були відкриті виконавчі провадження за №№44373368,44270316 і надано боржникам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 7 - денний термін для самостійного виконання рішення Житомирського райсуду від 24.07.2013р. про стягнення з боржників на користь ОСОБА_1 по 876,90грн. (а.с.12, 15).

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_3 неспроможна сплачувати борг в звязку зі скрутним матеріальним становищем : не працює, на утриманні має 5-річну дитину інваліда (а.с.82). За місцем реєстрації та проживання боржників державним виконавцем було встановлено відсутність майна, належного боржникам на праві власності, на яке можливо звернути стягнення.

Згідно із ч.5 ст.52 Закону «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей,достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Відповідно до свідоцтва №780 на право власності на житло боржники є співвласниками квартири 4 по 2-ому пров. Паровозному,7 в м. Житомирі. Проте, ч.7 ст.52 Закону передбачає, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. Сума боргу кожного боржника перед заявником у даному провадженні не перевищує зазначеної суми (1218грн.х10). Інше належне боржникам житло державним виконавцем виявлено не було, а тому доводи заявника про бездіяльність ВДВС, оскільки не було накладений арешт на житло боржників, суд обґрунтовано відхилив.

Стаття 40 Закону «Про виконавче провадження» передбачає, що підставою для оголошення розшуку зазначена відсутність відомостей про місце проживання (перебування) боржника за виконавчими документами про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, в зв'язку з втратою годувальника.

На підставі наведеного суд першої інстанції правильно визнав, що законних підстав для оголошення відповідачів у розшук у державного виконавця не було.

Частинами 1,2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що під час проведення виконавчих дій державним виконавцем вжито ряд заходів щодо примусового виконання судового рішення, що підтверджується зробленими запитами. Крім того, державний виконавець неодноразово надсилав боржникам вимоги про повідомлення причин несплати боргу та надання ними достовірних відомостей про їх доходи, наявність рахунків у банках і майна, на яке можливо звернути стягнення. (а.с.75,77).

Доказів на спростування зазначеного скаржник не надав, ніяких клопотань з цього приводу не заявляв.

Відповідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом першої інстанції не встановлено неправомірності дій державного виконавця, тому скарга ОСОБА_1 обґрунтовано залишена без задоволення.

Підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,312-315,317,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: