Справа № 645/9098/15-ц
Провадження № 2/645/481/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Новицької Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення залишку частини вартості повернутого товару та неустойки за порушення строків усунення недоліків товару, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ФОП ОСОБА_2, про стягнення залишку частини вартості повернутого товару та неустойки за порушення строків усунення недоліків товару,яким просить стягнути з відповідача 2325,00 грн., з яких: 670.00 грн. різниця між ціною товару на час розірвання договору купівлі-продажу та ціною товару на час купівлі; 1655,00 грн. розмір неустойки. Також позивач просить зобовязати відповідача принести письмові вибачення за порушення його прав як споживача.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 19.01.2015р. в магазині «Взуття», що розташоване по вул.. Харківських Дивізій, 14 в м. Харкові (ФОП ОСОБА_2М.) він придбав чоловічі черевики за 670,00 грн. На наступний день позивачем виявлено, що взуття мають дефект, оскільки у вологу погоду не захищають від протікання. 21.01.2015р. позивач повернув взуття відповідачу для безоплатного гарантійного ремонту, звернувши увагу на визначені строки гарантійного ремонту, посилаючись на ст. 8 ч.9 Закону України «Про захист прав споживачів». 06.02.2015р. відповідач повідомила його про те, що взуття повернулось з гарантійного ремонту. В той же день позивач прийшов за взуттям, та повідомив відповідача що строк гарантійного ремонту прострочено на два дні, та відповідач повинна виплатити неустойку. Позивач зазначив, що відповідач в грубій формі відмовилась виплачувати неустойку, тому він відмовився забрати взуття. В період з 06.02.2015р. по 10.10.2015р. позивач неодноразово звертався з письмовими заявами до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області, однак жодне з його звернень не було розглянуто. 10.10.2015р. позивач вирішив забрати свій товар. Відповідач надала взуття, однак відмовилась на вимогу позивача подовжити гарантійний строк товару у відповідності до ст. 7 ч. 6 Закону України «Про захист прав споживачів». Після неодноразових вимог, позивач погодився на пропозицію відповідача розірвати договір купівлі-продажу. Позивачем було отримано 670,00 грн. повна вартість товару, про що він розписався в Книзі обліку доходів та розходів ФОП ОСОБА_2. Крім того, як зазначив позивач, ФОП ОСОБА_2 категорично відмовилась повернути позивачу грошові кошти, виходячи з вартості товару, які діяли на момент розірвання договору купівлі-продажу. Таким чином, позивач вважає, що, оскільки в період з 19.01.2015р. по 10.10.2015 ціни на аналогічний товар зросли у два рази, просить стягнути з відповідача ще 670,00 грн. Крім того, на підставі ст. 8 ч. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» просить стягнути з відповідача неустойку 1655,00 грн. з розрахунку 247 днів ( з 05.02.2015 по 10.10.2015р.), а також зобовязати відповідача надати письмові вибачення за грубість та систематичне порушення прав позивача як споживача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, посилаючись на обставини, викладені вище, та просив позов задовольнити.

Відповідач, ФОП ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, та в своїх запереченнях посилалась на те, що 19.01.2015р. позивач ОСОБА_1 за власним вибором придбав в магазині «Взуття», розташованому по вул.. Харківських Дивізій в м. Харкові зимове чоловіче взуття з натуральних шкіри та міху за 670,00 грн. з гарантійним талоном та правилами експлуатації взуття. 21.01.2015р. позивач повернув товар, зазначивши, що вони пропускають вологу та вимагав повернення коштів. В магазині у присутності споживача при огляді взуття не було виявлено суттєвих видимих дефектів, однак за зовнішніми ознаками було видно, що взуття було в експлуатації. Позивачу було запропоновано відповідно до ст. 8 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» варіанти які споживач має право вимагати при виявлені протягом встановленого гарантійного строку недоліків, з яких ОСОБА_1 погодився на безоплатне усунення недоліків товару в розумний строк. Відповідач зазначила, що, не дивлячись на те, що взуття мало ознаки порушення споживачем правил експлуатації шкіряного взуття та обовязків споживача, ці черевики були прийняті в гарантійний ремонт, про що на товарному чеку був зроблений відповідний запис. При цьому споживач ОСОБА_1 був попереджений про те, що, оскільки явні дефекти взуття відсутні, взуття може бути відправлено в м. Запоріжжя для ремонту в умовах виробництва, що може вплинути на строки гарантійного ремонту. В майстерні по ремонту взуття в м. Харкові прийняли, та в призначений термін повернули в тому ж стані, оскільки явних відклеїв, дефектів або суттєвих недоліків не виявлено, а тому необхідності в ремонті немає. Тому 26.01.2015р. взуття було передано представнику виробника ТОВ НВП «Міда ЛТД» для відправки в м. Запоріжжя з метою виявлення та усунення недоліків товару в умовах виробництва. На виробництві взуття пройшло експертну перевірку, в ході якої був виявлений скритий, придбаний, після виробничий дефект, який виник в ході експлуатації. Був проведений гарантійний ремонт, недоліки усунуті. 05.02.2015р. взуття було повернуто до магазину та подовжено гарантійний строк до 07.03.2015р.. Оскільки покупець ОСОБА_1 не цікавився чи проведений гарантійний ремонт його взуття, відповідач ФОП ОСОБА_2 06.02.2015р. подзвонила йому та повідомила, що його взуття повернуто до магазину та він може його забрати. В той же день ОСОБА_1 прийшов до магазина, впевнився, що взуття відремонтоване, гарантійний строк подовжено, однак забирати взуття відмовився та став вимагати повернення коштів, хоча підстав для цього не було, залишив запис в Книзі «Відгуків та пропозицій», та з погрозами в адресу відповідача покинув приміщення магазину. Відповідач зазначила, що наступного разу позивач ОСОБА_1 прийшов до магазину лише 10.10.2015р., та повідомив, що бажає забрати свої чоботи, які відмовився забирати 06.02.2015р. та вимагав подовжити гарантійні зобовязання, починаючи з 10.10.2015р.. Продавець магазину надала позивачу його відремонтоване належним чином взуття та пояснила, що він може їх забрати, однак, згідно товарного чеку, гарантійний строк з урахуванням гарантійного ремонту сплив 07.03.2015р.. Однак ОСОБА_1 відмовився забирати взуття, та вимагав виплатити йому гроші. Зі згоди продавця, позивачу були виплачені гроші - 670,00 грн., в чому він розписався, та пішов. На наступний день, 11.10.2015р. позивач знов прийшов до магазину та став вимагати різницю між сумою, яку він заплатив за товар та отримав 10.10.2015р., та вартістю аналогічної моделі взуття на цей час, та викликав поліцію. В присутності поліцейських сторони прийшли до домовленості, що ОСОБА_1 повертає отримані ним 10.10.2015р. 670,00 грн. та забирає своє взуття, яке придбав 19.01.2015р., також отримує неустойку 2% (13,40 грн.) за 2 дні перебування взуття в ремонті більше ніж 14 днів з обумовленням, що відповідачу невідомо як експлуатувалась дана пара взуття. Позивач обіцяв повернутись через пів години, щоб принести гроші. Повернувшись через дві години ОСОБА_1 знов став вимагати виплатити йому ще 670,00 грн. різницю між вартістю купленого ним товару 19.01.2015р. та вартістю аналогічного товару на цей час. Крім того, він висловлював образи та погрози на адресу продавця, та вів себе агресивно, у звязку з чим відповідач була вимушена викликати охорону. Таким чином, відповідач вважає, що вона договір купівлі-продажу товару був укладений з позивачем відповідно до діючого законодавства, та права позивача ОСОБА_1, як споживача, з її боку порушені не були.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Також у відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст. 27 ЦПК України.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19.01.2015р. в магазині «Взуття», розташованому по вул.. Харківських Дивізій, 14 в м. Харкові, позивач ОСОБА_1 придбав пару зимового чоловічого взуття з натуральних матеріалів, виробництва ТОВ НВП «Міда ЛТД» модель 14633 розмір 44 за ціно. 670,00 грн., упаковані в фабричний коробок з вказівкою на найменування, модель, розмір, адресу виробника та гарантійним талоном виробника з зазначеним гарантійним строком взуття 30 днів. А також правилами експлуатації взуття з натуральної шкіри.

Згідно технічного паспорту, виданого «Харківським міським БТІ» 12.02.2008р. (інв.. справа №72498, реєстровий №6256), з планом та експлікацією, власником нежитлових приміщень №46-1, 46-2, 46-3, 45-2 літ. А-10буд. 14 корп.3 по вул.. Харківських Дивізій в м. Харкові є ОСОБА_2. (а.с. 51-53).

За висновком Державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 10.10.2007р., магазин непродовольчих товарів «Взуття» (м. Харків, вул.. Харківських Дивізій, 14) відповідає вимогам діючого санітарного законодавства України і може бути погоджений (затверджений) . Висновок дійсний безстроково. (а.с. 54).

Споживачу ОСОБА_1 виданий товарний чек з печаткою та зазначенням адреси магазину, дати продажу товару, найменування моделі, розміру, вартості товари зі скидкою, підписаний продавцем. (а.с.3).

Як зазначено в гарантійному талоні ТОВ НВП «Міда ЛТД» на модель взуття з верхом із натуральної шкіри, у відповідності за ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», встановлений гарантійний строк 30 днів з дня продажу товару покупцю. Гарантійний строк на сезонне взуття настає з початку сезону. (а.с. 63).

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів», на сезонні товари (одяг, хутряні та інші вироби) гарантійний строк обчислюється з початку відповідного сезону, що встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме, згідно постанови КМУ Про реалізацію окремих положень Закону України "Про захист прав споживачів" від 19.03.1994р. №172, гарантійний термін взуття зимового асортименту з 15 листопада по 15 березня.

21.01.2015р. позивач ОСОБА_1 повернув продавцю придбане ним 19.01.2015р. взуття, яке на його думку має дефект, оскільки взуття пропускає вологу, про що на товарному чеку зроблений відповідний запис. (а.с. 3).

Статтею 8 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Позивач погодився на безоплатне усунення недоліків товару в розумний строк.

Згідно накладної б/н від 26.01.2015р. взуття виробництва ТОВ НВП «Міда ЛТД» модель 14633 розмір 44 здане до гарантійного ремонту. ( а.с. 67).

Згідно накладної б/н від 05.02.2015р. взуття виробництва ТОВ НВП «Міда ЛТД» модель 14633 розмір 44 повернуто з гарантійного ремонту. (а.с. 68).

06.02.2015р. позивач відмовився забрати взуття після гарантійного ремонту.

Як вбачається з запису, зробленого ОСОБА_1 в «Книзі скарг та пропозицій», позивач відмовився забрати взуття після ремонту, зазначивши, що в порушення ст. 8 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», взуття знаходилось в гарантійному ремонті більш ніж 14 днів, з вимогою розірвання договору купівлі-продажу, на підставі порушення строків гарантійного ремонту. (а.с. 70).

Відповдно до ст. 7 ч.6, ч. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при виконанні гарантійного ремонту гарантійний строк збільшується на час перебування продукції в ремонті. Зазначений час обчислюється від дня, коли споживач звернувся з вимогою про усунення недоліків. Гарантійне зобов'язання припиняється на загальних підставах, передбачених Цивільним кодексом України.

Таким чином, гарантійний строк з урахуванням 15 днів перебування взуття в гарантійному ремонті (з 21.01.2015 по 05.02.2015) сплив 07.03.2015р.

Після 06.02.2015р. до 10.10.2015р. позивач своїм взуттям не цікавився.

Позивач звертався з письмовими заявами до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області. Згідно відповідей від 15.05.2015р. № 604/01/06 та 28.07.2015 № 909/01/06, розгляд звернень ОСОБА_1 припинено, оскільки, відповідно до ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» територіальним органам у сфері захисту прав споживачів надані повноваження проводити позапланові заходи про порушення субєктом господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів на підставі звернення споживача виключно при наявності письмової згоди Держспоживінспекції України. На час розгляду звернення ОСОБА_1, згода для здійснення позапланової перевірки Інспекцією не отримана.

10.10.2015р. позивач ОСОБА_1 знов звернувся до відповідача з вимогою забрати своє взуття, яке пройшло гарантійний ремонт з 21.01.2015р. по 05.02.2015р. та вимогою про подовження гарантійного строку.

Зі згоди продавця 10.10.2015р. позивачу була повернута повна вартість придбаного ним взуття 670,00 грн., про що ОСОБА_1 розписався в робочому зошиті продавця, та не заперечував про отримання цих коштів в судовому засіданні. (а.с. 81).

11.10.2015р. позивач, згідно запису в «Книзі скарг та пропозицій» звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошової суми, що складає різницю між вартістю товару, який він придбав 19.01.2015р. та вартістю аналогічного товару на даний час. (а.с. 71).

В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_3, яка пояснила, що 19.01.2015р. позивач ОСОБА_1 купив в магазині «Взуття» ФОП ОСОБА_2 чоловічі зимові черевики, вартістю 670,00 грн., однак повернув їх для усунення недоліків, та після гарантійного ремонту відмовився їх забирати. 10.10.2015р. позивачу були повернуті кошти 670,00 грн.. 11.10.2015р. ОСОБА_1 знов прийшов до магазину та в грубій формі став вимагати виплатити йому ще кошти - різницю між вартістю товару, який він придбав 19.01.2015р. та вартістю аналогічного товару на даний час. Оскільки він поводив себе грубо та агресивно її роботодавець ФОП ОСОБА_2 була вимушена викликати охорону. Свідок підтвердила. Що договір купівлі-продажу зі згоди продавця було розірвано, покупець отримав свої кошти, які сплатив за товар.

Як вбачається з висновку про проведену перевірку ОСОБА_4 Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 11.10.2015р., до правоохоронних органів надійшло повідомлення про сварку в магазині по вул.. Харківських Дивізій , 14 в м. Харкові, однак після короткострокового конфлікту з покупцем, спір був урегульований, із заявами ніхто не звертався. Подальший розгляд за даним фактом припинено. (а.с. 73).

Згідно листа ТОВ «Охорона і безпека плюс» від 30.11.2015р. вих.. № 402, 11.10.2015р. за адресою магазину «Взуття» ФОП ОСОБА_2 о 14.02 год. за викликом прибула бригада швидкого реагування. За місцем виклику невідомий громадянин порушував громадський порядок та конфліктував з продавцем. (а.с.80).

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», вирішуючи справи про захист прав споживачів у зв'язку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12, 14 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивач вважає, що він придбав товар неналежної якості.

Неналежна якість продукції передбачає наявність у ній недоліків.

Законодавець у ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» розмежував товари неналежної якості на такі категорії: товари, що мають недоліки; товари, що мають істотні недоліки; фальсифіковані товари.

Відповідно до визначення термінів у ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Істотні недоліки, що виникли з вини виробника (продавця, виконавця), чи фальсифікований товар у разі виникнення потреби у визначенні причини втрати якості товару, гарантійний термін якого не вичерпався, підтверджуються висновком експертизи, яку продавець відповідно до п. 13 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 р. № 506 "Про затвердження Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів", зобов'язаний організувати у триденний термін із дня одержання письмової заяви від споживача.

Якщо ж протягом гарантійного строку було виявлено істотний недолік, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджений за необхідності висновком експертизи, то споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же або аналогічний, із числа наявних у продавця (виробника), товар.

Таким чином, товаром неналежної якості слід вважати такий, що не відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору або вимогам, які до нього пред'являються, наданій щодо нього виготівником чи продавцем інформації, а також проданий після закінчення строку його придатності чи фальсифікований.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», розірвання договору на час дії гарантійного строку та повернення сплачених за товар коштів споживачу передбачено у разі виявлення суттєвих недоліків, які виникли з вини виробника.

Проте, як вбачається з акту, складеного інженером-технологом виробів із шкіри, спеціалістом по технічної експертизи від 30.11.2015р. випробувальної лабораторії ТОВ НВП «Міда ЛТД», в ході огляду взуття моделі 14633, розмір 44 був виявлений дефект, що утворився внаслідок експлуатації місцеве відклеювання деталей верху від підошви по лінії затяжної кромки. Згідно п. 1.2, 1.4, 3.99 ДСТУ 2158-93 даний дефект, класифікований, як прихований, такий, що може бути усунутий, післявиробничий дефект, який виявляється в ході експлуатації. Гарантійний ремонт був проведений без порушень вимог ГОСТ. Усунення виниклого дефекту не призвело до зниження споживчих властивостей. Надане у ремонт взуття виготовлене з природних шкіряних матеріалів, та під час огляду не мало дефектів, що шкідливо впливають на стопу або створюють незручності в районі носку. (а.с. 72).

Необхідна, доступна та достовірна інформація про товари, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, доводиться виробником (продавцем) до відома споживача в експлуатаційних документах, що додаються виробником до товару. Така інформація з боку відповідача буда доведена до відома позивача.

Таким чином, дефект був набутий під час експлуатації взуття.

Крім того, відповідно до ст 4 ч.3 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач зобовязаний перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; в разі необхідності роз'яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз'ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації; з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду.

Отже споживач не виконав покладений на нього обов'язок перед початком експлуатації товару - уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником документації на товар, а в разі необхідності - звернутися за роз'ясненнями до продавця, тоді як продавець товару виконав вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання необхідної інформації про товар, який продається.

Що стосується порушення відповідачем строків гарантійного ремонту, відповідно до Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 р. N 506 Термін виконання гарантійного ремонту узгоджується за домовленістю сторін, але не може перевищувати встановленого законодавством. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений термін виконавець виплачує споживачеві неустойку в розмірі 1 відсотка вартості товару.

За Законом України «Про захист прав споживачів», усунення недоліків неякісного товару (тобто ремонт) проводиться протягом 14 днів з дня пред'явлення покупцем такої вимоги. Проте закон допускає, що за згодою сторін може бути встановлений інший термін ремонту.

В даному випадку, позивачу було відомо, що гарантійний ремонт його товару мав проводитись в умовах виробництва за адресою виробника, тобто в м. Запоріжжі, тому пересилка товару може зайняти певний час. Крім того, тар був повернутий продавцю 21.01.2015р. ввечері під кінець робочого дня, не заперечувалось позивачем, повернувся товар з гарантійного ремонту 05.02.2015р., та отриманий позивачем 06.02.2015р.,тобто на два дні пізніше, ніж передбачений законодавством 14-ти денний строк. Таким чином, суд вважає, що дводенне порушення строків гарантійного ремонту носить формальний характер.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем дотримані вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60, 208-209, 212-218 ЦПК, Законом України «Про захист прав споживачів», Порядком гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 р. N 506, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення залишку частини вартості повернутого товару та неустойки за порушення строків усунення недоліків товару - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: