Ухвала

іменем україни

15 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», третя особа - Державна фіскальна служба України, про стягнення суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

Рішенням Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 з 02 жовтня 1995 року перебувала на службі в Державній податковій інспекції по Львівській області.

З 31 січня 2012 року зарахована у порядку переведення в Державну податкову службу у Львівській області на посаду головного державного податкового інспектора відділу обліку та звітності управління прогнозування, аналізу, обліку та звітності.

15 лютого 2012 року, згідно довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності, причина інвалідності - захворювання з дитинства.

Як вбачається з довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого з 05 березня 2012 року позивачу встановлено 70 % втрати працездатності у зв'язку з визначенням другої групи інвалідності, захворювання з дитинства.

29 жовтня 2012 року між приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» та Державною податковою службою України укладено договір про закупівлю послуг зі страхування посадових осіб Державної податкової служби України, предметом якого була закупівля послуг з обов'язкового соціального страхування (страхування посадових осіб органів Державної податкової служби України) відповідно до Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 1994 року № 349.

Зобов'язання страхової компанії за цим договором по виплаті страхового відшкодування розповсюджується на страхові випадки, що сталися у проміжок часу з 03 серпня 2008 року до 31 грудня 2012 року або до повного виконання страховиком пункту 6.3.8 цього договору.

20 листопада 2012 року позивач звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхової суми, однак листом від 17 січня 2013 року у виплаті страхової суми страховою компанією позивачу відмовлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що її інвалідність настала саме у зв'язку із виконанням нею службових обов'язків, оскільки друга група інвалідності їй встановлена внаслідок загального захворювання.

Таким чином, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, вирішивши справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», третя особа - Державна фіскальна служба України, про стягнення суми страхового відшкодування, за касаційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ І.М.Фаловська