Справа № 639/7174/16-ц
Провадження 2/639/2281/16
18 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гаврилюк С.М.,
при секретарі судового засідання Макушенко Т.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на комунальні послуги,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат на комунальні послуги, в якому просить суд стягнути з відповідача 6236,36 грн в рахунок відшкодування витрат на оплату комунальних послуг в квартирі за адресою: м. Харків, вул. Кібальчича, б. 21, кв. 50, за період з лютого 2015 року по серпень 2016 року та судовий збір у розмірі 551,20 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29 квітня 1998 між сторонами укладено шлюб.
Від цього шлюбу сторони мають двох дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2..
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова по справі № 639/10941/13-ц від 06.03.2014 шлюб між сторонами розірвано.

На сьогоднішній день позивач перебуває в скрутному матеріальному становищі та несе витрати пов'язані не лише з утриманням дітей, а й з утриманням спільного з відповідачем майна.

Згідно договору купівлі-продажу № 2-252 від 15.03.2003 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі за спільні кошти було набуто у спільну сумісну власність квартиру за адресою: м. Харків, вул. Кібальчича, б. 21, кв. 50, яка на сьогодні зареєстрована на ім'я відповідача ОСОБА_2.

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» в квартирі за адресою: м. Харків, вул. Кібальчича, б. 21, кв. 50 зареєстровані чотири особи, а саме: позивач, відповідач та двоє їх дітей.

На сьогоднішній день фактично за цією адресою проживає позивач з молодшим сином. Відповідач разом зі старшим сином проживає в іншому населеному пункті.

Однак, на даний час відповідач не виконує свого обов'язку щодо оплати комунальних послуг, що змушує ОСОБА_1 нести ці витрати самостійно. У зв'язку з цим, вона вимушена звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позов, а також не заперечував проти заочного розгляду справи.

Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, в порушення ч. 2 ст. 77 ЦПК України про причини своєї неявки суд не повідомив. Також від відповідача не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки.

Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 10.04.2016, по справі № 639/12443/14-ц встановлено, що згідно договору купівлі-продажу № 2-252 від 15.03.2003 позивачем та відповідачем під час перебування у шлюбі за спільні кошти було набуто у спільну сумісну власність квартиру за адресою: м. Харків, вул. Кібальчича, б. 21, кв. 50, яка на сьогоднішній день зареєстрована на ім'я відповідача (а.с. 47).

З довідки, виданої дільницею № 43 КП «Жилкомсервіс» 17.02.2014 вбачається, що АДРЕСА_1 зареєстровано чотири особи: позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та двоє їх дітей син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, і син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 16).

Відповідно до частин 4, 5 ст. 319 ЦК України ст. 13 Конституції України, власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Тобто зазначена конституційна норма не лише покладає на власника обовязки, а й орієнтовно вказує до чого зобовязаний власник. Тому норми частин 4 та 5 ст. 319 ЦПК України за своїм змістом взаємоповязані та повинні тлумачитися в комплексі.

У відповідності до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

З наведених норм вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов'язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов'язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

Разом з тим, відповідач, будучи зареєстрованим в цій квартирі, не несе витрат на її утримання та не сплачує комунальні послуги.

Таким чином, позивач змушена самостійно нести витрати на утримання квартири та сплачувати комунальні послуги.

Зазначене підтверджується відповідними квитанціями за період з лютого 2015 року по серпень 2016 року на загальну суму 12472,75 грн , оигінали яких були досліджені у судовому засіданні , а їх копії містяться в матеріалах справи(а.с. 19-40).

З наданого до суду розрахунку вбачається, що позивач просить суд стягнути наступні комунальні витрати: квартплата, опалення, газ природний, вивіз твердих побутових відходів, домофон.

Що ж стосується інших комунальних послуг таких як електроенергія, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, то позивач зазначив, що оскільки вартість цих послуг розраховується виходячи з показань приладів обліку (лічильників), а відповідач фактично у квартирі не проживає, то вартість цих послуг до розрахунку не береться.

Так, судом встановлено, що не дивлячись на те, що особові рахунки оформлені на відповідача, оскільки він є титульним власником квартири, фактично всі витрати несе позивач, що підтверджується наданими до матеріалів справи розрахунками по сплаті за комунальні послуги, де в реквізитах платника зазначена ОСОБА_1 та засвідчено підписом позивача, а також наявністю у позивача всіх платіжних документів.

У звязку з тим, що в квартирі зареєстровано четверо осіб, двоє з яких є неповнолітніми: діти сторін - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, позивач і відповідач повинні нести витрати з оплати комунальних послуг в рівних частках також і за своїх дітей. Оскільки, згідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Та у відповідності ст. 180 батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню кошти в частині оплати позивачем за комунальні послуги не лише з ОСОБА_2, а й також по 1/2 в частині оплати за комунальні послуги за кожну дитину.

Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на оплату комунальних послуг в квартирі за адресою: м. Харків, вул. Кібальчича, б. 21, кв. 50 за період з лютого 2015 року по серпень 2016 року у розмірі 1/2 від загального розміру вартості оплачених позивачем комунальних послуг (квартплата, опалення, газ природний, вивіз твердих побутових відходів, домофон), а саме у сумі 6236 грн. 36 коп.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551,20 грн, що документально підтверджується платіжним дорученням, долученими до матеріалів цивільної справи (а.с. 3), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212 -215, 224 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 22, 319, 322, 360, 526, 544, 1232 ЦК України, ст.ст. 141, 180 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 6236 (шість тисяч двісті тридцять шість ) грн.36 коп. в рахунок відшкодування витрат на оплату комунальних послуг за період з лютого 2015 року по серпень 2016 року за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк