АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Литвинюк І.М., Міцнея В.Ф.,

секретар Шерівська Ю.А.,

за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, визнання недійсною довідки-рахунок та її скасування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, в якому просила визнати АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя та провести її поділ в рівних частках. Вимоги обґрунтовувала тим, що 01.04.2010 року під час перебування в шлюбі з відповідачем з 10.11.2006 року по 27.02.2014 року вони за спільні кошти придбали спірну квартиру та зареєстрували право власності за ОСОБА_4

В грудні 2014 року ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги, де просила визнати також спільним сумісним майном автомобіль «Mercedes-Benz Vito 110», 2003 р.в., номер кузова НОМЕР_1, придбаний сторонами під час перебування в шлюбі. Про те, у звязку з його відчуженням відповідачем без згоди позивача третій особі ОСОБА_5, просила визнати також недійсною та скасувати довідку-рахунок від 28.02.2014 року.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 68.7м2, в тому числі житловою площею 40.9м2, - спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищезазначене рішення суду в частині відмовлених позовних вимогах скасувати, залучити в якості відповідача ОСОБА_5, та ухвалити нове, яким спільним сумісним майном подружжя визнати також спірний автомобіль, визнавши право власності на спірне майно за сторонами в рівних частках. Обґрунтовує незаконність рішення суду порушенням норм матеріального права, що виразилось у невірному застосуванні норм цивільного кодексу, які регулюють поділ майна, та процесуального права, невірно визначивши коло учасників процесу та їх статус.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляд справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції не наділений правом без ініціативи позивача визначати коло відповідачів й обсяг вимог до них, а апеляційний суд позбавлений права залучати таких після ухвалення оскаржуваного рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсності та скасування довідки-рахунок на спірний транспортний засіб, визнання його спільною сумісною вартістю подружжя,- суд першої інстанції не вдаючись до оцінки правильності обраного способу захисту порушеного права, вірно встановив обставину зміни власника цього майна, вказав на відсутність заявлених вимог до нього або залучення в якості співвідповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Про те, відмовляючи в поділі спірного нерухомого майна на підставі ст.71 СК України через відсутність запропонованих варіантів поділу, суд неправильно визначився з колом вимог, невірно застосував до спірних відносин ст.370 ЦК України замість ст.372 ЦК України, тобто ототожнив поняття виділу та поділу.

Так, метою звернення з вимогами до суду було поділ спільної квартири подружжя та визнання за сторонами право на нього в рівних частках.

Норми ст.370 ЦК України регулюють право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності в порядку, встановленому ст.364 ЦК України. Застосувавши цю норму суд в порушення вимог диспозитивності цивільного процесу, вийшовши за межі позовних вимог та вирішив спір щодо вимог, які не заявлялися.

Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Пунктом 25 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рекомендовано судамвирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, правильно визначивши належність спірного нерухомого майна до спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції повинен був надати оцінку щодо рівності часток кожного із подружжя, варіанти поділу відповідно до заявлених вимог та припинити право спільної сумісної власності.

Задовольняючи вимоги щодо поділу спільного майна подружжя, колегія суддів виходить з його обсягу за умови відсутності відомостей з боку сторін про належність подружжю іншого майна на момент його поділу, з приводу якого між ними виникає спір, а також за відсутності заперечень з боку відповідача щодо визначення часток в рівних долях у випадках, що передбачені законом.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, крім іншого є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні вимог про поділ спірної квартири підлягає скасуванню з ухваленням нового в цій частині по суті позовних вимог та згідно вище викладених підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України розмір судових витрат які підлягають відшкодуванню позивачу (а.с.1,28,29,173,187 за подачу позову та апеляційний розгляд всього в сумі 5703.60грн.), присуджуються з відповідача пропорційно до задоволених вимог. Так, частка задоволених вимог в частині поділу квартири вартістю 674567 грн. становить 75% від вартості усього заявленого до поділу майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2015 року в частині відмови у поділі спірної квартири скасувати та ухвалити нове.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право власностіна трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 в частках по 1/2 за кожним.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 припинити.

В решта частині залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 4277 (чотири тисячі сімсот сімдесят) грн.70 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: