Справа № 2-2766/12 Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/852/16 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 46 25.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Білоконь О.В., Гуля В.В.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2013 року у справі за позовом заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки у державну власність,

встановила:

У червні 2012 року заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області звернувся до суду із указаним позовом в інтересах держави в особі Київського обласного управління лісового та мисливського господарства до відповідачів Києво-Святошинської районної державної адміністрації та ОСОБА_3, посилаючись на те, що розпорядженням голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 04 березня 2010 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,4500 га. Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 виданий 29 березня 2012 року. Відповідно до інформації ДП «Київське лісове господарство» від 19 червня 2012 року спірна земельна ділянка згідно наданих викопіювань відноситься до земель лісового фонду, а саме, до кварталу 2 виділ 8 Васильківського лісництва. ДП «Київське лісове господарство» не надавало дозволу на погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачу. Також позивач зазначав, що Києво-Святошинська районна державна адміністрація всупереч вимогам ст. 149 ЗК України вилучення земельної ділянки лісового фонду ОСОБА_3 провела без згоди землекористувача Васильківського лісництва, яким є ДП «Київське лісове господарство».

У зв'язку з викладеним, позивач просив визнати недійсним та скасувати розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 1529 від 4 березня 2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради та передання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,4500 га для ведення особистого селянського господарства. Визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,4500 га, яка розташована в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району, кадастровий номер НОМЕР_2, виданий ОСОБА_3 Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ДП «Київське лісове господарство» спірну земельну ділянку вартістю 1186920,00 грн.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2012 року вищезазначене заочне рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2013 року заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2012 року та рішення апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 4 листопада 2013 року зазначене рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 4 листопада 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 липня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 липня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі заступник прокурора Київської області просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Так, судом не взято до уваги, що відповідно до інформації ДП «Київське лісове господарство» від 19.06.2012 року № 02-453 спірна земельна ділянка згідно з викопіюванням формування території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області відноситься до земель лісового фонду, а саме: до кварталу 2, виділ 8 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство», погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність фізичним особам ДП «Київський лісгосп» не надавалось, збитки лісогосподарського виробництва не сплачувались.

Крім того, відповідачі не надали суду доказів того, що Києво-Святошинська районна державна адміністрація відповідно до вимог ст. 20 ЗК України та ст. ст. 19, 20, 22, 50 Закону України «Про землеустрій» до моменту передачі земельних ділянок у власність ОСОБА_3, прийняла рішення щодо проведення робіт із землеустрою щодо припинення права користування і вилучення земельної ділянки у ДП «Київський лісгосп», зміни її категорії та цільового призначення.

Спірну земельну ділянку надано у власність ОСОБА_3 в порушення ст. ст. 20, 116, 118 ЗК України без її вилучення у землекористувача ДП «Київський лісгосп» у порядку, передбаченому ст. ст. 141, 149, 151 ЗК України, оскільки не було надано суду рішення відповідного органу місцевого самоврядування чи органу державної влади про її вилучення, згоди землекористувача ДП «Київський лісгосп» та позитивного висновку щодо зміни цільового призначення Київського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Оскаржуване розпорядження прийнято під час дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», яке прийняте на підставі ст. 13 ЗК України, є чинним, не визнано у встановленому законом порядку протиправним та не скасовано, а отже, в силу ст. 117 Конституції України є обов'язковим до виконання.

Зазначене свідчить, що спірне розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації прийняте з перевищенням повноважень та з порушенням вимог законодавства України, що є підставою для визнання його незаконним та скасування.

Висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодного доказу існування відповідного рішення, яке б підтверджувало віднесення спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, є помилковим, оскільки на оспорювану земельну ділянку, що знаходиться в кварталі 2, виділ 8 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство», виготовлено планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України є документами, що підтверджують це право на раніше надані землі.

Крім цього, судом першої інстанції не взято до уваги висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.03.2013 року у даній справі про те, що документи, надані позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, не передбачені переліком планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, крім викопіювання з планшету лісовпорядкування № 3 кварталу 2 Васильківського лісництва.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України суд не визначився із предметом і підставою позову, належним чином не встановив характер правовідносин сторін, зміст позовних вимог та правові норми, які підлягали застосуванню до цих правовідносин.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема, що у ДП «Київське лісове господарство» станом на час прийняття оскаржуваного рішення Києво-Святошинською райдержадміністрацією виникло право постійного користування, при чому, саме на спірну земельну ділянку, а тому права та інтереси Київського обласного управління лісового та мисливського господарства та державного підприємства "Київське лісове господарство" не порушено та не підлягають захисту.

Крім того, оскаржуване розпорядження відноситься до ненормативних актів та було прийнято стосовно конкретного громадянина і підлягало одноразовому застосуванню та було виконано в момент виникнення права власності на земельну ділянку після отримання та державної реєстрації державних актів на право власності на землю, і з цього моменту оскаржуване розпорядження вичерпало свою дію, у зв'язку з чим не може бути скасованим, бо воно вже в силу закону є нечинним.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожен громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Встановлено, що розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 1529 від 04 березня 2010 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_3 площею 0,4500 га (чагарники) для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради, Києво-Святошинського району Київської області. (т. 1 а. с. 8).

29 березня 2010 року ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1. (т. 1 а. с. 7).

За змістом ст. 1 Лісового кодексу України ліс - тип природних комплексів, у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними грунтами, трав'яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов'язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до статті 8 Лісового кодексу України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Лісового Кодексу України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

За змістом ст. 57 Лісового кодексу України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.

Частиною 1 ст. 19 Земельного кодексу України встановлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі згідно з п. «є» - на землі лісогосподарського призначення.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Відповідно до ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт "ґ" ч. 4 ст. 84 ЗК України).

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 га у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення (ст. 56 ЗК України).

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства (ст. 57 ЗК України, ч. 1 ст. 17 ЛК України).

Згідно з п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Таким чином, ліси та землі лісового фонду України є об'єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання земельних ділянок.

Правовий статус земельних ділянок лісового фонду визначається нормами земельного та лісового законодавства відповідно до їх цільового призначення за даними земельного кадастру.

Документами, які підтверджують право лісогосподарських підприємств на земельні ділянки, є державні акти на право постійного користування земельними лісовими ділянками або планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Отже, при розгляді справи суд має встановлювати правовий статус земельної ділянки та її цільове призначення. Відсутність у лісогосподарського підприємства свідоцтва про право власності на земельну ділянку не свідчить про відсутність такого права, оскільки за положеннями п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України такими документами можуть бути планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Водночас земельні ділянки, зайняті земельними насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до території лісів, не належать до земель лісогосподарського призначення (п. "а" ч. 2 ст. 55 ЗК України).

Отже, земельні ділянки в межах населеного пункту, зайняті зеленими насадженнями, віднесені до категорії лісів, належать до земель лісогосподарського призначення та можуть належати лісогосподарському підприємству, якщо це підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа № 6-50цс15).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2008 року № 610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» визначено, що з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері: зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення; відкликати раніше надану згоду на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення у разі, коли місцевими органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування не прийнято відповідні рішення або коли за результатами перевірки встановлено, що такі рішення прийняті з порушенням вимог законодавства.

Встановлено, що у проекті організації та розвитку лісового господарства виробничої частини державного лісогосподарського об'єднання «Київліс» міститься таксаційний опис, поквартальні суми площ та загальних запасів насаджень Васильківського лісництва, у тому числі квартал № 2.

Відповідно до листів ДП «Київське лісове господарство» від 19 червня 2012 року № 02-453 та Київського обласного управління лісового та мисливського господарства від 26 вересня 2012 року № 06-01/1300 (т. 1, а. с. 5, 41) спірна земельна ділянка згідно з викопіюванням формування території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області відноситься до земель лісового фонду, а саме: до кварталу 2, виділ 8 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство», перебуває у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство», погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність фізичним особам ДП «Київський лісгосп» не надавалось, збитки лісогосподарського виробництва не сплачувались.

Згідно даних Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання ВО «Укрдержліспроект» на час проведення базового лісовпорядкування в 1993 році на ділянки суміжних землекористувань, які не мали раніше геодезичних даних і спірних меж не було, спеціальний акт не складався. В Проекті організації і розвитку лісового господарства Київського лісгоспу (Ірпінь 1994 р.) на ст. 276 поміщений акт про площу Києво-Святошинського району в межах Київського лісгоспу (документ додається та долучено до матеріалів справи). В зазначеному Проекті в додатку 4 (ст. 277-284) приведені відомості про приймання переданих земель за ревізійний період. Нанесені контури земель держлісфонду на планшетах завірялися в органах землеустрою при проведені базового лісовпорядкування 1983 року (планшет №10 Васильківського лісництва). Відповідно до встановленої практики в подальшому в межі планшетів завірених в 1983 році вносилися зміни на основі відповідних рішень і розпоряджень про прийняття-передавання земель і відповідних картографічних матеріалів, які надавалися лісгоспом і органами землеустрою, планшет № 3 лісовпорядкування 1993 і 2003 р. р. додано.

Встановлено, що згідно копій планшету № 10 лісовпорядкування 1983, планшету № 3 лісовпорядкування 1993 та 2003 років ВЧ ДЛГО «Київліс» Васильківське лісництво, схем лісогосподарських земель Васильківського лісництва, викопіювань спірної земельної ділянки із планшета ДП «Київський лісгосп», викопіювань з формування території Гатненської сільської ради спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель лісового фонду та розташована у кварталі 2 виділ 8 Васильківського лісництва. (т. 1 а. с. 9, 76-80, 81, 146-156, т. 2 а. с. 62-67).

Отже, колегія суддів вважає, що позивач відповідно до вимог ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України надав суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що на спірну земельну ділянку, що знаходиться в кварталі 2, виділ 8 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство», виготовлено планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового Кодексу України є документами, що підтверджують право постійного користування на раніше надані землі, в тому числі на спірну земельну ділянку.

З урахуванням наведеного, встановлено, що спірна земельна ділянка, яка розташована в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, відноситься до земель лісового фонду, а саме до кварталу 2 виділ 8 Васильківського лісництва.

Будь-яких даних про те, що спірна земельна ділянка мала інше цільове призначення та відноситься до земель загального користування матеріали справи не містять, доказів цьому відповідачі не надали.

За таких обставин, висновок суду про те, що позивачем не надано доказів, про те, що спірна земельна ділянка, що була передана у власність ОСОБА_3, відносится до земель лісового фонду, не відповідає обставинам справи та спростовується вищезазначеними доказами.

При цьому, матеріали справи не містять жодних даних, які б свідчили про те, що Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області відповідно до вимог ст. 20 ЗК України та ст. ст. 19-20, 22, 50 Закону України «Про землеустрій» до моменту передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_3 прийняла рішення щодо проведення робіт із землеустрою щодо припинення права користування і вилучення спірної земельної ділянки у ДП "Київське лісове господарство" та зміни її категорії і цільового призначення.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що відповідачем в особі Києво-Святошинської районної державної адміністрації передано у власність відповідачу спірну земельну ділянку з порушенням положень ст. ст. 20, 116, 118 ЗК України без вилучення її у ДП «Київське лісове господарство» в порядку, передбаченому ст. ст. 141, 149, 151 ЗК України.

Крім того, оскаржуване розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації прийнято під час дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року № 610-р "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками", яке прийняте на підставі ст. 13 Земельного кодексу України, є чинним, не визнано у встановленому законом порядку протиправним та не скасовано, а отже, в силу ст. 117 Конституції України є обов'язковим до виконання.

Зазначене свідчить, що оскаржуване розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації прийняте з перевищенням повноважень та з порушенням вимог законодавства України, що є підставою для визнання його незаконним та скасування.

Висновок суду, що зазначене розпорядження, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3, відноситься до ненормативних актів та підлягає одноразовому застосуванню, є безпідставним та не ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, які не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки задовольнити.

Визнати незаконним розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 1529 від 04 березня 2010 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 та передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 0,4500 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім»я ОСОБА_3 29 березня 2010 року, серії НОМЕР_1 площею 0,4500 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь Державного підприємства «Київське лісове господарство» земельну ділянку площею 0,4500 га, яка розташована в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 1186920,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді