АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Осаулова А.А.
Справа №761/5658/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Слободянюк С.В., Желепи О.В.,

за участю секретаря Гоін В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаванда Плюс» - БайрамовоїНаталії Іванівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаванда Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСЕРВАТОРНА 4», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про припинення зобов'язання за договором про спільну діяльність,

В С Т А Н О В И Л А

У березні 2016 року позивач ТОВ «Лаванда Плюс» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якрму просило припинити зобов'язання позивача (ТОВ «ЛАВАНДА ПЛЮС») за Договором № 1 про спільну діяльність (просте товариство) від 27 січня 2012 року, укладеним між позивачем та відповідачами: ТОВ «ОБСЕРВАТОРНА 4», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

В мотивування вимог посилалося на те, що між позивачем та відповідачами 27 січня 2012 року укладено Договір № 1 про спільну діяльність (просте товариство). Позивачем умови вказаного Договору виконувались.

Разом з тим відповідачі систематично та неналежно виконували умови Договору, позивач у відповідності до п. 7.1.4 Договору надіслав останнім листи, якими попереджував про розірвання Договору. Так як відповідачі жодної відповіді на листи позивача не надали, останній вважав Договір розірваним. Проте відповідач ТОВ «ОБСЕРВАТОРНА 4» постійно ініціює судові спори, чим перешкоджає господарській діяльності позивача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ТОВ «Лаванда Плюс» - БайрамоваН.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує, що під час судового засідання факт неналежного виконання зобов'язань за договором про спільну діяльність від 27 січня 2012 року з боку ТОВ «ОБСЕРВАТОРНА 4» був підтверджений рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року у справі № 761/12668/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, інші відповідачі проти факту невиконання ними зобов'язань за договором не заперечували. Окрім цього, всі відповідачі не заперечували факт отримання ними від позивача листа-повідомлення від 17.10.2012 року про припинення Договору № 1 про спільну діяльність від 27 січня 2012 року та визнали факт припинення договору.

Зазначила, що порядок припинення договору простого товариства визначено статтею 1141 ЦК України, згідно з пунктом 4 частини 1 якої встановлено, що договір простого товариства припиняється у разі відмови учасника від подальшої участі у договорі простого товариства або розірвання договору на вимогу одного з учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників.

Чинне законодавство не містить вимог щодо форми та змісту, оформлення відмови від подальшої участі у договорі простого товариства, а вищевказаною нормою статті 1141 Цивільного кодексу України підставами припинення договору простого товариства визначено як відмову учасника від подальшої участі у такому договорі, так й розірвання договору на вимогу одного з учасників.

Згідно до п. 10.1 Договору №1 про спільну діяльність від 27 січня 2012 року дія договору може бути припинена у випадках, визначених ст.1141 Цивільного кодексу України.

Норма пункту 4 частини 1 статті 1141 Цивільного кодексу України надає право учаснику договору простого товариства відмовитись від участі у такому договорі, при цьому з аналізу вищенаведеної норми таке право не пов'язується з наявністю певного кола обставин, а отже, й необхідністю доведення таким учасником факту, зокрема, порушення істотних умов такого договору іншою стороною.

Порушення відповідачами зобов'язань по фінансуванню будівництва було доведено позивачем, не заперечувалося сторонами, та було визнано судом.

Крім того, що стосується п. 10.2 Договору, то в цьому пункті прямо зазначено норму про те, що договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у договорі або у самій додатковій угоді, згідно чинного законодавства України.

Отже, враховуючи, що одностороння відмова від договору (розірвання) не потребує узгодження з відповідачами, то спірний Договір було припинено (розірвано) позивачем в односторонньому порядку з моменту надсилання відповідачам повідомлення від 17.10.2012 року про припинення Договору.

Суд неправильно витлумачив положення пункту 7.1.4. розділу 10 договору та норми п. 4 ч. 1 ст. 1141 ЦК України та ч. 2 ст. 1142 ЦК України та зробив невірний висновок про те, що припинення або ж розірвання Договору № 1 про спільну діяльність від 27 січня 2012 року мало бути оформлене додатковою угодою, а за відсутності такої додаткової угоди договір не є припиненим.

В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Лаванда Плюс» - Байрамова Н.І. свою апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача ТОВ «ОБСЕРВАТОРНА-4» проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його безпідставності та недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 січня 2012 року між сторонами було укладено Договір № 1 про спільну діяльність (просте товариство), за яким сторони зобов'язуються шляхом об'єднання своїх зусиль та майна, що належить Сторонами на відповідних правових підставах спільно діяти в сфері капітального будівництва без створення юридичної особи для досягнення наступних господарських цілей: капітального будівництва житлового будинку за адресою: вулиця Обсерваторна. 4 у Шевченківському районі м. Києва (в подальшому Об'єкт) для досягнення спільної господарської мети - розподілу збудованого та введення в експлуатацію Об'єкту (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору, з метою реалізації задач спільної діяльності сторони здійснюють вклади у вигляді грошових коштів та майнових прав.

Даний Договір вважається укладеним із дня його підписання сторонами і діє до моменту досягнення сторонами спільної мети, визначеної в п. 1.4. Договору. Договір не є безстроковим, його укладено на визначений строк, до досягнення спільної мети (п. 14.5. Договору).

Сторони зобов'язались добросовісно виконували свої зобов'язання за договором (п.6.1. Договору).

ТОВ «ОБСЕРВАТОРНА-4» зобов'язався, зокрема, одержати всі необхідні вихідні дані про будівництво об'єкту, погоджені у відповідних міських службах, в разі необхідності інші документи, підготувати та погодити проектну документацію з будівництва Об'єкта згідно графіку проектування, подати її і затвердити в установленому порядку до 01.03.2012 року забезпечити виконання в повному обсязі всіх робіт з проектування, будівництва об'єкту та ввести об'єкт в експлуатацію згідно з графіком, який є Додатком до Договору (п. 6.3.)

Згідно п. 6.4 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, як сторони Договору, зобов'язуються забезпечити фінансування об'єкту згідно Графіку, що є додатком до Договору.

Керівництво спільною діяльністю за Договором і ведення бухгалтерського обліку доручається ТОВ «ОБСЕРВАТОРНА-4». ТОВ «ОБСЕРВАТОРНА-4» на період дії цього Договору отримує право виконання функцій замовника будівництва об'єкта (п. 4.3., 4.4. Договору).

Позивач з огляду на неналежне виконання умов Договору його учасниками скористався правом, передбаченим пп. 7.1.4. Договору щодо припинення дії Договору в односторонньому порядку та звернувся до відповідачів з листами про припинення дії Договору у зв'язку з невиконанням умов Договору на підставі пп. 7.1.4. Договору (лист від 17.10.2013 вих. № 9, лист від 17.10.2013 вих. № 10, лист від 17.10.2013 вих. № 11, лист від 17.10.2013 вих. № 12, лист від 17.10.2013 вих. № 13, лист від 17.10.2013 вих. № 14, лист від 17.10.2013 вих .№ 15, лист від 17.10.2013 вих. № 10) (а.с. 68-76).

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

За статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, в тому числі і протиправна бездіяльність. За статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені законом або договором, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом; зміна умов зобов'язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За вимогами ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Разом з тим, позивач не надав суду жодного доказу того, що між ним та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 було розірвано договір.

Крім того, закон не вимагає що в разі розірвання договору стороні такого договору потрібно додатково звертатися до суду із позовом про припинення зобов'язання за цим договором.

Припинення правовідношення як спосіб захисту цивільних прав може бути пов'язаний з необхідністю змінити чи припинити існуюче правовідношення, наприклад, у зв'язку з порушенням його однією із сторін (ст.ст. 651, 652 ЦК - для договірних зобов'язань).

Припинення правовідношення застосовують, невиконання або неналежного виконання боржником своїх обов'язків або неправомірного використання кредитором свого права. Припинення правовідношення як спосіб захисту права застосовується у разі розірвання договорів.

Інтерес власника суб'єктивного права виражається в тому, щоб припинити порушення його права на майбутнє або усунути загрозу його порушення.

Пред'явлення позовів із цими способами захисту, як правило пов'язується з невиконанням або неналежним виконанням стороною в договорі своїх обов'язків Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюється відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо, а у разі розірвання договору - зобов'язання сторін припиняється (ч. 1 та 2 ст. 652 ЦК).

З матеріалів справи убачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2014 року зустрічний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Лаванда Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Обсерваторна 4», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОСС», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору про спільну діяльність розірваним залишено без задоволення.

У позовній заяві позивач ставить питання про припинення зобов»язань за договором про спільну діяльність (просте товариство) від 27 січня 2012 року, укладеного між позивачем та відповідачами, так як вважає його припиненим (розірваним) та обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідачі не виконали прийняті на себе зобов'язання.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1141 ЦК України, підставою припинення договору простого товариства, зокрема, є: відмова учасника від подальшої участі у договорі простого товариства; розірвання договору на вимогу одного з учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників.

Крім того, додаткову умову для припинення договору в односторонньому порядку визначено пп.. 7.1.4. Договору, в якому зазначено, що в разі якщо відповідач 2. відповідач 3 відповідач 4. відповідач 5. відповідач 6, відповідач 7. відповідач 8 (сторони Договору) без поважних причин припинять повне або часткове фінансування будівництва більш ніж на шість місяців, то позивач (сторона 1) може припинити дію цього договору в односторонньому порядку або продовжити додатковою угодою.

Отже, суд вірного висновку дійшов , що припинення або ж розірвання Договору № 1 має бути оформлене додатковою угодою.

Твердження апелянта про неправильне тлумачення судом першої інстанції положень ст. 1141 ЦК України є безпідставними, оскільки умови договору як погоджені сторонами, так і обов'язкові для сторін відповідно до актів цивільного законодавства, мають більшою мірою об'єктивний характер, а зміст зобов'язання складають суб'єктивні права однієї сторони та обов'язки іншої, які (права, обов'язки) відповідають умовам договору.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, вірним є висновок суду про те, що за відсутності доказів припинення договору про спільну діяльність або його розірвання, відсутні підстави і до припинення зобов»язань за договором .

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаванда Плюс» - Байрамової Наталії Іванівни - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді