Справа № 242/4600/15-ц
Провадження № 2/242/365/16
24 лютого 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом Державного підприємства «Львівський державний ювелірний завод» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлені ювелірні вироби, -
У судове засідання представник позивача не зявився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу в його відсутності.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України.
Судом встановлено, що позивач протягом 2013 2014 років здійснював поставку ювелірних виробів відповідачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 Поставка здійснювалася відповідно до договору поставки ювелірних виробів від 05.02.2013 р. № 308/3/29-П, згідно якого постачальник зобовязався поставляти ювелірні вироби, а покупець приймати вироби та оплачувати їх вартість. Також покупець повинен здійснювати часткову оплату за вироби у розмірі 12% від вартості поставленої партії виробів не пізніше 5 календарних днів з дати їх отримання, при цьому оплата за поставлену партію виробів здійснюється протягом 180 календарних днів з дати їх отримання. Крім того, в разі прострочення оплати постачальник має право вимагати повернення неоплаченої частини партії виробів. Покупець зобовязаний повернути неоплачені вироби протягом 7 днів з моменту спливу строків для повного розрахунку за отримані вироби. З моменту спливу терміну на оплату у постачальника виникає право примусового стягнення за договірними зобовязаннями.
14.02.2013 р. між сторонами було укладено угоду про внесення змін до договору поставки ювелірних виробів від 05.02.2013 р., згідно якої повна оплата за поставлену партію виробів здійснюється покупцем протягом 270 календарних днів з дати їх отримання.
За період з 01 січня по 31 грудня 2013 р. позивачем було поставлено відповідачу виробів на загальну суму 1802497,10 грн. Покупцем повернено ювелірні вироби за період з 01 січня по 31 грудня 2013 р. на загальну суму 963394,76 грн. Протягом січня-грудня 2013 р. покупцем здійснено часткову оплату за поставлені ювелірні вироби в загальній сумі 288603,00 грн.
За період з 01 січня по 31 грудня 2014 р. позивачем поставлено відповідачу виробів на загальну суму 1298560,77 грн.. Покупцем повернуто ювелірні вироби за період з 01 січня по 31 грудня 2014 р. на загальну суму 219439,04 грн. Протягом січня-грудня 2014 р. покупцем здійснено часткову оплату за поставлені ювелірні вироби в загальній сумі 658932,90 грн.
За період з 04.11.2015 р. по 02.02.2016 р. покупцем здійснено часткову оплату за поставлені ювелірні вироби в загальній сумі 1955,37 грн.
У звязку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання, останній повинен сплатити на користь позивача суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми, в загальному розмірі 1412282,95 грн.
Також судом досліджені інші докази:
Копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.20-24);
Копія довідки з Єдиного державного реєстру підприємців та організацій України (а.с.35);
Копія договору поставки ювелірних виробів;
Копії угод про внесення змін до договору поставки ювелірних виробів;
Клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог;
Копії актів звірки розрахунків.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимог і заперечень, крімвипадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказинадаються сторонами, та іншими особами, якіберуть участь у справі.
Доказиповинні бути належними та допустимими, відповідно до ст. ст. 58,59 ЦПК України.
Згідно ст..509 ЦК України, зобовязаннямєправовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязанавчинити на користьдругоїсторони (кредитора) певну дїю (передатимайно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно з приписами ст..526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов згідно звичаям ділового обороту або іншим вимогам, які звичайно предявляються.
Відповідно до ст..610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст..525 ЦК України).
Згідно ст..625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно ст..712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і споатити за нього певну грошову суму.
Судом встановлено, що строк дії договору поставки ювелірних виробів від 05.02.2013 р. № 308/3/29-П закінчився 31.12.2014 р. Відповідачем зобовязання по даному договору належним чином не виконані. Останній строк оплати ювелірних виробів, поставлених до 23.04.2014 р., сплив 18.01.2015 р. Станом на 19.01.2015 р. борг відповідача становить 1391928,82 грн.
У звязку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання, останній повинен сплатити на користь позивача суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми, в загальному розмірі 1412282,95 грн., а тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
На підставівикладеного, керуючись ст..ст.213-214, 224-225 суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства Державного підприємства «Львівський державний ювелірний завод» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлені ювелірні вироби - задовольнити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до місцевого суду протягом десяти днів з дня отриманняйогокопії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя