Справа № 589/3438/15-ц
Провадження № 2/589/35/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючої судді - Стародубцевої Л.А., з участю секретаря судового засідання Артеменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа реєстраційна служба ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд:

1. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_4 міською нотаріальною конторою 21.03.2012 року № 371 та свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_4 міською нотаріальною конторою 21.03.2012 року № 372.

2. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_4 міською нотаріальною конторою 21.03.2012 року № 371 та свідоцтво про право на спадщину за законом видане 10.10.2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 нотаріального округу ОСОБА_5, за реєстровим № 2804.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, яка розташована в м. Шостка по вул. Миру, 2/115 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 нотаріального округу ОСОБА_5, 25.10.2013 р.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 08 вересня 2011 року в м. Шостка померла тітка позивача - ОСОБА_6, яка не була одружена, дітей не мала, її батьки давно померли, і таким чином спадкоємці першої черги були відсутні. Спадкоємцем другої черги міг би бути батько позивача, а брат померлої ОСОБА_7, але він помер 13.05.2004 року. Таким чином право спадкувати майно за правом представлення, згідно ст. 1266 ЦК України має позивач, племінник померлої.

До складу спадщини після померлої входили в т.ч. і квартира розташована в м. Шостка, вул. Миру, 2/115, та грошові вклади в ВАТ Ощадбанк на суму 18719,35 грн.

На момент смерті позивач з тіткою не проживав і зареєстрованим не був, так як з 1994 року постійно мешкає в Ізраїлі. Останнього разу до м. Шостка позивач приїздив в липні 2011 року, навідувався до тітки, яка в той час була жива і мешкала в своїй квартирі.

За життя тітка проживала разом з ОСОБА_8, який був зареєстрований разом з нею.

Позивач зазначає, що про смерть тітки йому ніхто не повідомив і про її смерть він дізнався вже значно пізніше і в установлений законом шестимісячний строк до ОСОБА_4 міської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, а тому пропустив встановлений законодавством строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Після смерті тітки позивач повідомив ОСОБА_8, про намір прийняти спадщину як спадкоємець другої черги. Останній не заперечував проти цього.

Пізніше позивач дізнався, що 12.10.2011 року рішенням Шосткинського міськрайонного суду встановлений юридичний факт проживання однією сімєю ОСОБА_8 з тіткою позивача ОСОБА_6

16.12.2011 р., ОСОБА_8, звернувся до ОСОБА_4 міської державної нотаріальної контори як єдиний спадкоємець четвертої черги, приховавши відомості про наявність спадкоємця 2-ї черги.

21.03.2012 року нотаріусом ОСОБА_9, ОСОБА_8, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно - квартиру розташовану в м. Шостка, вул. Миру 2/115, реєстровий номер № 371 та свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади в сумі 18719, 35 грн., реєстровий номер 372.

26.03.2012 року ОСОБА_8 помер.

Спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_2, який прийняв спадщину та отримав 10.10.2013 року у приватного нотаріуса ОСОБА_5, свідоцтво про право на спадщину.

25.10.2013 року ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу у приватного нотаріуса ОСОБА_5 згідно якого продав цю квартиру гр. ОСОБА_3

Оскільки позивач пропустив строк для прийняття спадщини, тому за його позовом рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 17.05.2013 року позивачу було визначено додатковий строк для звернення до ОСОБА_4 міської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої тітки, терміном на два місяці.

Позивач зазначає, що після вступу рішення в законну силу, позивач 03 червня 2013 року поштою направив державному нотаріусу м. Шостка заяву про прийняття спадщини після смерті тітки. В 2014 році дізнався, що його заява не була отримана нотаріальною конторою. У звязку з цим позивач 09.02.2014р. направив повторну заяву з цього приводу. Ця заява була отримана, але позивач ніякої відповіді на неї не отримав.

15.10.2015 р. ознайомившись з цивільною справою з листа нотаріальної контори позивач дізнався, що його заява не була прийнята нотаріусом у звязку з неправильним її оформленням.

16.12.2015 р. позивач поштою з Ізраїлю направив нотаріально посвідчену заяву нотаріусом Бенцион ОСОБА_10 нотаріус в Ієрусалімі про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, яка надійшла до ОСОБА_4 міської державної нотаріальної контори 12.01.2016р.

Позивач посилаючись на Пленум Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» та ст. 1301 ЦК України, зазначає, що видача свідоцтва ОСОБА_8, як спадкоємцю четвертої черги за наявності позивача, як спадкоємця другої черги порушує права позивача, а тому свідоцтва про право на спадщину видані ОСОБА_8, підлягають скасуванню.

Також, має бути визнано недійсним і свідоцтво про право на спадщину видане спадкоємцю ОСОБА_8 - ОСОБА_2

А, тому відпадає правова підстава у ОСОБА_2, на продаж цього майна, тому договір купівлі-продажу квартири також є недійсним.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_11, позовні вимоги підтримали, мотивуючи тими ж самими обставини.

Пояснили, що ОСОБА_8 знаючи, що за життя тітка говорила, що після її смерті спадкоємцем на її майно буде саме її племінник, позивач по справі, але в супереч цьому умисно не повідомив позивача про смерть тітки, хоча після її похорон ОСОБА_12, приїзжав до ОСОБА_8 та повідомив, що спадкоємцем буде саме ОСОБА_1

Але, ОСОБА_8 обманним шляхом заволодів спадковим майном, приховавши від суду при розгляді справи про встановлення юридичного факту проживання однією сімєю ОСОБА_8 з тіткою позивача ОСОБА_6, а також від нотаріуса, оскільки не повідомив ні суд, ні нотаріуса про наявність у померлої спадкоємця 2-ї черги, який проживає в Ізраїлі та почав одразу оформляти спадщину.

Під час приїзду ОСОБА_1 в м. Шостку, він, ОСОБА_12, та ОСОБА_8, домовились піти до державного нотаріуса ОСОБА_9, про включення ОСОБА_1 до кола спадкоємців, однак ОСОБА_8, до нотаріуса не зявився.

Державний нотаріус ОСОБА_9, в свою чергу не перевірив чи знаходився ОСОБА_8, у шлюбі, оскільки рішення Шосткинського міськрайонного суду про встановлення юридичного факту проживання однією сімєю не містить про це відомостей.

Також нотаріус ОСОБА_4 нотаріального округу ОСОБА_5 не розяснив ОСОБА_1, його право на включення його до кола спадкоємців і знаючи, що є спадкоємець 2-ї черги оформив договір купівлі- продажу квартири, не маючи на це ніяких підстав.

Під час розгляду справи в ОСОБА_4 міськрайонному суді про визначення додаткового строку для звернення до ОСОБА_4 міської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої тітки був присутнім представник позивача ОСОБА_13, який тільки через вісім місяців надав до суду заяву позивача про визначення додаткового строку, не узгодив з ним термін, який повинний надати суд для прийняття спадщини, оскільки він проживає в Ізраїлі, тому 2-х місяців було недостатньо, і також після набрання рішенням законної сили не надіслав його позивачу, а тільки з запізненням повідомив ОСОБА_12, про встановлення додатково строку, тому позивач копію вказаного рішення отримав тільки 06.11.2015 р., приїхавши до м. Шостка, а тому вважає, що після оскарження в апеляційному суді вказаного рішення, ухвала апеляційного суду Сумської області від 14.12.2015 року набрала законної сили 14.12.2015 року, а тому у позивача є два місяці додаткового строку після набрання вказаною ухвалою законної сили, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Тому позивач 16.12.2015 року звернувся з відповідною заявою до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої тітки, яка надіслана з Ізраїлю поштовою кореспонденцією та отримана нотаріальною конторою 12.01.2016 року за № 23 та приєднана до спадкової справи та вважає, що він таким чином прийняв спадщину як спадкоємець 2-ї черги.

Хоча, відповідач ОСОБА_3, можливо і є добросовісним покупцем спірного майна у вигляді квартири, проте відповідач ОСОБА_2 не мав ніякого права продавати спірну квартиру, тому позивач має право звернення до суду про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Зокрема позивач ОСОБА_1 пояснив, що він є племінником померлої ОСОБА_6 В 2011 році він був у своєї тітки у гостях з ОСОБА_12, та їм повідомив свій номер телефону. Також в розмові тітка говорила про складання заповіту на нього, як єдиного племінника, але так ніяких дій і не вчинили.

ОСОБА_8, проживав з покійною тіткою 5 років.

Про смерть тітки він дізнався тільки 15.06.2012 року, а ОСОБА_12, знав про це одразу через 2 дні після її похорон. ОСОБА_8, йому не повідомив, а телефонував сину. При зясуванні розмови про це, син сказав, йому, що забув сказати про телефонну розмову з ОСОБА_8

Він через особисті справи приїхав в м. Шостку в липні 2012 році разом ОСОБА_12, та одразу пішли на квартиру до ОСОБА_8, де відбулася розмова про оформлення у нотаріуса відповідних документів про включення його до кола спадкоємців, але ОСОБА_8, так і не зявився до нотаріуса. Він оформив дві довіреності на ведення спадкової справи одну в м. Шостка фахівцю в області права ОСОБА_13, а другу на свого родича в м. Конотопі ОСОБА_12 ОСОБА_13, він доручив всі свої справи по спадщині та оскільки у нього з собою не було ніяких документів, то ОСОБА_13, сказав, що всі документи оформить сам. Однак, ОСОБА_13, йому нічого не повідомляв і не писав, а подав до суду заяву про визначення додаткового строку по спливу 8-мі місяців не узгодивши з ним термін строку за рішенням суду, а також не надіслав йому копію рішення суду.

ОСОБА_12 йому повідомив, що за рішенням суду у нього є два місяці для подачі відповідної заяви до нотаріуса, тому він одразу 03.06.2013 року відправив заяву заказною кореспонденцією. Квитанція від якої у нього не зберіглася. Після того як ОСОБА_12, йому повідомив, що в нотаріальній конторі його заяви немає, тому 9 грудня 2014 року він направив поштою повторну заяву, однак від нотаріуса йому ніякого повідомлення не надходило. Вважає, що оскільки ОСОБА_8, знав про домовленість між померлою та ним, тому не повинний був оформляти спадкові права на себе та отримувати ОСОБА_14 про спадщину.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_15, заперечує проти позову та просить відмовити за безпідставністю, посилаючись на ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270, ч. 3 чт.1272 ЦК України, пояснив наступне.

Після смерті тітки ОСОБА_1, не скористався своїм правом на подачу заяви до ОСОБА_4 міської нотаріальної контори про прийняти спадщини після померлої ОСОБА_6 ні протягом шестимісячного строку після смерті, ні протягом двох місяців, які йому були додатково визначені рішенням суду. Про смерть своєї тітки ОСОБА_1 не міг не знати. У судовому засіданні його свідок ОСОБА_12 пояснив, що він повідомив останнього про смерть тітки не пізніше наступного дня після її смерті.

Отже, ОСОБА_1 про смерть ОСОБА_6 стало відомо у перші дні після її смерті, яка настала 08 вересня 2011 р..

Однак, він у встановлений шестимісячний строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тільки 28 березня 2013 р. в особі свого представника звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_1, надав нотаріально посвідчену довіреність на ведення справи у суді фахівцю у галузі права ОСОБА_13, який був присутнім у судовому засіданні та виконав всі надані позивачем йому права.

Крім того, ОСОБА_1 видав нотаріально посвідчену довіреність своєму родичу, ОСОБА_12, а також у нього є адвокат в Ізраїлі Бенцион ОСОБА_10.

Таким чином, ОСОБА_1 скористався своїм процесуальним правом мати представників у цивільному процесі для захисту його прав.

Отже, як представникам позивача, так і самому позивачеві ОСОБА_1 було відомо про рішення суду від 17.05.2013 р., про що свідчить так звана заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини, яка ніби то ним направлялась до ОСОБА_4 нотаріальної контори саме третім червня 2013 р. Вказане рішення суду набрало законної сили 03.06.2013 р.

Тому, ОСОБА_1, який не подав заяву про прийняття спадщини, слід вважати таким, що не прийняв її.

У той же час, спадщину прийняв ОСОБА_8 У подальшому після його смерті спадщину прийняв син померлого ОСОБА_8. ОСОБА_2 та після цього продав квартиру добросовісному набувачеві - ОСОБА_3, яка будучи повністю упевнена у тому, що квартира придбана на законних підставах, оскільки купувалась через агентство, зробила в ній ремонт, витративши значну суму коштів, оскільки квартира була у вкрай занедбаному стані.

Враховуючи, що на теперішній час вказані судові рішення не скасовані, тому ОСОБА_1 не є спадкоємцем в розумінні положень ЦК України, а тому в силу положень ч. 1 ст. 291 ЦПК України, він, як особа, яка не брала участі у справі за заявою ОСОБА_8, не може вважатись особою, відносно якої оскаржуваним рішенням суду вирішені питання про його права та обовязки.

ОСОБА_1 оскаржував рішення суду про визначення додаткового строку, яке вже набрало законної сили, і після перегляду Апеляційним судом воно не є скасованим ні зміненим, тому доводи позивача про те, що у нього після перегляду Апеляційним судом 14.12.2015 року, є ще два місяця протягом яких він має право подати та подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після померлої тітки, не мають під собою правових підстав, вважати його таким, що прийняв спадщину.

Відповідачка ОСОБА_3, заперечує проти позову та просить відмовити за безпідставністю, посилаючись на те, що вона є добросовісним покупцем спірної квартири, яку купила за договором купівлі - продажу посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_4 нотаріального округу ОСОБА_5, 25.10.2013 р. У цій квартирі вона зробила коштовний ремонт, іншого житла у неї немає.

ОСОБА_1 був достовірно та вчасно обізнаний про смерть своєї тітки та як спадкоємець не скористався своїм правом.

Представник відповідача - приватний нотаріус ОСОБА_4 нотаріального округу ОСОБА_5, вважає, що позов не підлягає задоволенню за безпідставністю заявлених вимог, тому слід відмовити в позові в повному обсязі. Пояснив, що єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_6, був ОСОБА_8, а після його смерті в установлений законом строк його син ОСОБА_2, прийняв спадщину, отримав ОСОБА_14 про спадщину та в законному порядку оформив договір-купівлі продажу квартири.

Надав на огляд суду спадкову справу та справу за договором купівлі-продажу спірної квартири та їх копії.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської державної нотаріальної контори ОСОБА_16, позов не визнає, пояснила, що ОСОБА_1, в установлений законом строк для прийняття спадщини відповідних дій не вчинив, відповідним чином спадщину не прийняв. Надіслана ним поштою до нотаріальної контори заява в довільній формі лише 26.02.2014 року, не відповідає встановленим вимогам для таких заяв, без додержання вимог законодавства, тому його заява не була прийнята як така, що свідчить про прийняття спадщини. Про це ОСОБА_1, повідомлення не направлялось, оскільки він проживає за кордоном, а кошти для відправки кореспонденції за кордон управлінням юстиції нотаріальній конторі не надаються, крім, того 21.03.2012 року на підставі ст. 1264 ЦК України нотаріальною конторою вже було видано свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю за законом.

Також ОСОБА_1, за рішенням суду спадщину не прийняв, ним не надано підстав для здійснення спадкування за заповітом чи за законом.

Стосовно надісланої ОСОБА_1, заяви від 16.12.2015 р. поштою з Ізраїлю посвідченої нотаріусом Бенцион ОСОБА_10 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, яка надійшла до ОСОБА_4 міської державної нотаріальної контори 12.01.2016р., завідувач ОСОБА_4 міською державною нотаріальною конторою ОСОБА_9, листом повідомила, що відповідно до вимог п. 2.1. глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок), спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. Згідно п. 2.5 Порядку номер спадковій справі присвоюється один раз і складається з порядкового номера, за яким вона зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ, та зазначається через дріб (дефіс) рік, у якому вона заведена. Усі наступні заяви (додаткові, від інших спадкоємців, кредиторів) приєднуються до справи. Заява ОСОБА_1 надійшла до нотаріальної контори 12.01.2016 року, вх. № 23, і приєднана до спадкової справи.

В звязку з тим, що після ОСОБА_6, померлої 08.09.2011 року, ОСОБА_4 міською державною нотаріальною конторою на підставі ст. 1264 ЦК України 21.03.2012 року видано свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю за законом ОСОБА_8, вчинити нотаріальну дію щодо ОСОБА_1 неможливо.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову (стаття 49 Закону України «Про нотаріат»).

Представник третьої особи відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_17, проти позову не заперечує, просить справу розглянути без їх представника.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі представника 3-ї особи. Сторони не заперечують.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12, пояснив, що він зареєстрований та проживає в м. Конотопі. ОСОБА_1, доводиться йому родичем, який більше 20 років проживає в Ізраїлі. Проте, ОСОБА_1, досить часто 1-2 рази на місяць навіщав свою тітку в м. Шостка та у них були гарні відносини.

Він був присутнім при розмові ОСОБА_1, з тіткою проте, що після смерті тітки, саме її племінник, а не ОСОБА_8 отримає у спадщину квартиру тітки, і ОСОБА_8 на це погодився.

ОСОБА_8 не повідомив йому про смерть тітки ОСОБА_1, а про її смерть йому повідомили з єврейської общини та він одразу поїхав на похорони ОСОБА_6

Після похорон ОСОБА_6 він майже одразу в той же день або через 2 дні після її смерті по телефону повідомив ОСОБА_1, про смерть тітки. Також після похорон він будучи в м. Шостка зайшов до ОСОБА_8, в квартиру разом з сусідкою Факторович, яка допомагала йому достукатися в квартиру та в розмові при якій також була присутня Факторович, ОСОБА_8, сказав їм, що ця квартира після смерті ОСОБА_6, буде належати ОСОБА_1

Йому відомо, що ОСОБА_1, збирався у січні або у лютому приїжджати до м. Шостки для оформлення спадщини, але у звязку з хворобою він не приїхав, а тож він не міг залишити своє підприємство. В Ізраїлі у ОСОБА_1, є адвокат та нотаріус Бенцион ОСОБА_10.

Про те, що ОСОБА_1, у червні 2013 року відправляв з Ізраїлю до державного нотаріуса м. Шостка заяву про прийняття спадщини йому відомо зі слів ОСОБА_1

В подальшому він оформив довіреність на ОСОБА_13, в м. Шостка та на нього в м. Конотоп.

ОСОБА_13, не повідомив ОСОБА_1, вчасно про прийняте рішення щодо додаткового строку та після того як ОСОБА_1, стало відомо про прийняте рішення, він направив заяву нотаріусу.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи ОСОБА_18, матеріали по договору купівлі-продажу квартири, заочне рішення Шосткинського міськрайонного суду від 17.05.2013 року, яким ОСОБА_1, було визначено додатковий строк для звернення до ОСОБА_4 міської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої тітки ОСОБА_6, терміном на два місяці, яке набрало законної сили 03 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2015 року про залишення вказаного рішення суду без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити, рішення Шосткинського міськрайонного суду від 12.10.2011 року про встановлення юридичного факту проживання ОСОБА_18 та ОСОБА_6, яка померла 08.09.2011 року, однією сімєю з 1995 року до відкриття спадщини після смерті останньої, яке набрало законної сили 19.10.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 19 жовтня 2015 року про закриття апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_1, відповідно до ст. 291 ЦПК України, він як особа, яка не брала участі у справі за заявою ОСОБА_8, не може вважатись особою, відносно якої оскаржуваним рішенням суду вирішені питання про його права та обовязки, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, зареєстрований та постійно проживає в Ізраїлі з 1994 року. Про смерть своєї тітки, ОСОБА_6, яка померла 08 вересня 2011 року в м. Шостка, ОСОБА_1 було достовірно відомо у перші дні після її смерті, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_12 у судовому засіданні про те, що він повідомив позивача про смерть тітки в телефонному режимі не пізніше двох наступних днів після її смерті.

Однак, позивач у встановлений шестимісячний строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тільки 28 березня 2013 р. в особі свого представника ОСОБА_13, за нотаріально посвідченою довіреністю від 16.07.2012 р., звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 17 травня 2013 р. по цивільній справі № 589/1863/13-ц позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені та йому визначено додатковий строк для подання заяви до ОСОБА_4 міської нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6, терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили, яке набрало законної сили 03.06.2013 року.

Крім того, 17.07.2012 р. ОСОБА_1 надав нотаріально посвідчену довіреність своєму родичу, ОСОБА_12.

Строк дії довіреності, яка була видана ОСОБА_13 не був обмежений та вона була дійсна до її скасування. Довіреність ОСОБА_12 видана була терміном на три роки і діяла до 17.07.2015 р. з правом передоручення повноважень за цією довіреністю.

10 жовтня 2013 року син померлого 26 березня 2013 року ОСОБА_8 ОСОБА_19 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, і 25 жовтня 2013 року продав успадковану квартиру ОСОБА_3 (а.с.127, 138).

13 січня 2014 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_13 отримав копію заочного рішення суду від 17 травня 2013 року про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він 3 червня 2013 року склав заяву про прийняття спадщини після смерті його тітки ОСОБА_20 3., підпис на якій завірив адвокат ОСОБА_10 в Ієрусалимі та надіслав її до ОСОБА_4 нотаріальної контори, не містять підстав доказів, оскільки ці доводи спростовуються відповіддю ОСОБА_4 державної нотаріальної контори про те, що ОСОБА_1 на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця ОСОБА_6, померлої 08.09.2011 року до нотаріуса не звертався та ніяких заяв не надавав. Після заочного рішення Шосткинського міськрайонного суду від 17.05.2013 року про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини терміном два місяці він протягом встановленого строку так само ніяких дій не вчиняв і ніяких заяв не надавав. Лише 26.02.2014 року до нотаріальної контори поштою надійшла заява від нього про прийняття спадщини написана в довільній формі без додержання вимог законодавства щодо засвідчення його підпису. Згідно п. п. 3.3.-3.5 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року .N ' 296/5, якщо заява, на якій справжність підпису не посвідчена, надійшла поштою, спадкоємцю повідомляється про необхідність надіслати заяву оформлену належним чином (справжність підпису має бути нотаріально засвідченою) або особисто прибути до нотаріуса. Відповідь на його заяву не надсилалась в звязку з його проживанням за кордоном та в звязку з тим, що 21 березня 2012 року свідоцтво про право на спадщину вже було видане іншому спадкоємцю за законом. Оскільки ОСОБА_1 не прийняв спадщину своєчасно або за рішенням суду у наданий йому додатковий строк, відсутні підстави для здійснення спадкування за заповітом або за законом (а.с.31).

Також з листа завідувача ОСОБА_4 державної нотаріальної контори вбачається ОСОБА_1, 16.12.2015 р. поштою з Ізраїлю надіслав заяву посвідчену нотаріусом Бенцион ОСОБА_10 як нотаріусом про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, яку ОСОБА_4 міська державна нотаріальна контора отримала 12.01.2016р., на що, завідувач ОСОБА_4 міською державною нотаріальною конторою ОСОБА_9, листом повідомила, що відповідно до вимог п. 2.1. глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок), спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. Згідно п. 2.5 Порядку номер спадковій справі присвоюється один раз і складається з порядкового номера, за яким вона зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ, та зазначається через дріб (дефіс) рік, у якому вона заведена. Усі наступні заяви (додаткові, від інших спадкоємців, кредиторів) приєднуються до справи. Заява ОСОБА_1 надійшла до нотаріальної контори 12.01.2016 року, вх. № 23, і приєднана до спадкової справи.

В звязку з тим, що після ОСОБА_6, померлої 08.09.2011 року, ОСОБА_4 міською державною нотаріальною конторою на підставі ст. 1264 ЦК України 21.03.2012 року видано свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю за законом ОСОБА_8, вчинити нотаріальну дію щодо ОСОБА_1 неможливо.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову (стаття 49 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно статті 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ст..1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297, ч. 1 ст. 1298, ст. 1301 ЦК України передбачено:

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

ОСОБА_14 про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_14 про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

ОСОБА_1 оскаржував рішення суду про визначення йому додаткового строку, яке вже набрало законної сили, і після перегляду Апеляційним судом воно не є скасованим ні зміненим, тому доводи позивача про те, що у нього після перегляду Апеляційним судом 14.12.2015 року, є ще два місяця протягом яких він має право подати та подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після померлої тітки, є необґрунтовані та не мають під собою правових підстав.

Посилання позивача на те, що визначений судом йому додатковий строк є недостатнім терміном та що йому потрібний саме 6-ти місячний термін, також є необґрунтований, оскільки, як вбачається з листа завідувача ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, 26 лютого 2014 року до нотаріальної контори надійшла поштою заява про прийняття спадщини написана ОСОБА_1 у довільній формі, без додержання вимог законодавства. Вказана заява датована 09.02.2014 р., тобто поштою ця заява до нотаріальної контори м. Шостка була доставлена з Ізраїля протягом 17 днів, також остання вказана заява датована позивачем 16.12.2015 року, а отримана нотаріусом 12.01.2016р., тобто доставлено з Ізраїля до м. Шостка за 16 днів, що свідчить про те, що ОСОБА_1, було надано додатковий строк для звернення до нотаріальної контори терміном два місяці в достатньому часі для своєчасного звернення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на викладене є необгрунтовані доводи позивача, що йому про смерть тітки вчасно ніхто не повідомив та що про це він дізнався пізніше, а саме 15 червня 2012 року, також є необґрунтованим посилання на те, що ОСОБА_8 обманним шляхом заволодів спадковим майном, приховавши від суду при розгляді справи про встановлення юридичного факту та нотаріусу про наявність спадкоємця 2-ї черги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме родич позивача ОСОБА_12, майже одразу, а саме через два дні повідомив ОСОБА_1 про смерть його тітки, крім цього також сам ОСОБА_1, в судовому засіданні свідчив, що ОСОБА_8 телефонував сину позивача, який мешкає окремо та повідомляв про смерть тітки, проте як свідчив позивач син забув про ці обставини повідомити батька. ОСОБА_1, також свідчив в судовому засіданні, що ОСОБА_12, також йому повідомляв про визначений додатковий строк на два місяці за рішенням суду.

Також суд зазначає, що представник позивача ОСОБА_13 діяв законно на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

Аналізуючи викладене суд зазначає, що ОСОБА_1, перебуваючи в Ізраїлі, мав достатньо часу та змогу скористатись наданим судом додаткового строку для подання заяви до ОСОБА_4 міської нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6

З викладеного вбачається, що ОСОБА_1, не реалізував своє право ні протягом шестимісячного строку після смерті ОСОБА_6 ні протягом двох місяців, які йому були надані додатково визначені рішенням суду від 17 травня 2013 р., на прийняття спадщини у визначений законом порядок, тому у сукупності доказів, він вважається таким, що її не прийняв, тобто він не є спадкоємцем в розумінні положень ЦК України, а тому не має правових підстав для визнання вказаних позивачем ОСОБА_14 про право на спадщину та договору купівлі-продажу квартири недійсними, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 208-209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1218, 1258, 1262, 1264, 1268, 1270, ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297, ч. 1 ст. 1298, 1301 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа реєстраційна служба ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Сумської області через ОСОБА_4 міськрайсуд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особам, які не були присутніми під час проголошення рішення суду, протягом цього строку з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

У разі оскарження рішення, якщо воно не було скасованим, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_21